ANDR. M. HANSEN 



di na vi en har fulgt to særskilte linjer ved siden av hver- 

 andre, maatte det ogsaa bli indlysende for mig, at disse to vidt 

 forskellige, etnologisk skarpt skilte kulturer (veidemandens og 

 jordbrukerens) bæres av to forskellige folkeslag, som maatte 

 gi grundelementerne i de skandinaviske folkeslag, der har optat 

 begge i sig. Intet kan være enklere som forklaring av de først 

 ved Arbo's maalinger konstaterede antropologiske motsætninger 

 i Norge. Men forklaringen er min, Arbo's en helt anden. 



Blandingen av de to folkeslag, den ældre med den ældre 

 stenålders („køkkenmøddingernes") veidekultur og den ny- 

 indvandrede med yngre, stenålders fædrift og jordbrukskultur, 

 begyndte længe før i Danmark og blev i det trangere, ensartede 

 landomraade gennemfort langt grundigere end i Norge, hvor 

 mærkerne efter den yngre, germanske stenålder har ringe ut- 

 bredelse og kanske oftest i tid hører sammen med bronsealderen. 

 Der har i Danmark ikke været den anledning som paa den vid- 

 løftige Skandinaviske halvø for den ældre, underlegne befolkning 

 til at vike unda og fortsætte sin egen kultur utenom og nor- 

 denom den nye jordbruksbosætning. Mens de to folkeslag paa 

 denne vis i Nordskandinavien kunde vedbli at holde sig ved siden 

 av hverandre, etnologisk og geografisk skilt, maatte de paa de 

 smaa danske øer og ogsaa i Jylland nødvendigvis bli hurtig 

 blandet mellem hverandre. Ogsaa en krysning mellem raserne 

 maatte komme, selv om det er rimelig at der længe holdt sig et 

 kaste-skille mellem dem. 



De sidste aars arkæologiske studier i Norge og Sverige har 

 lagt stadig klarere for dagen rigligheten av den opfatning som 

 jeg først begrundede i 1904 (Landnåm) at det har været en 

 absolut sam me nhængende kultmutvikling like fra den 

 ældre stenålder (køkkenmøddingerne i Danmark, Skåne, Nøstvet 

 paa Østlandet, paa Jæren (efter senere fund 1901 i Vistehulen) gen- 

 nem Upplands og Vestlandets beslægtede stenålder, helt frem til 

 „arktisk stenålder", samtidig med og ved siden av en ger- 

 mansk utvikling fra den yngre stenålder av, med en forske Hig 



