252 ANDR. M. HANSEN 



sine særskilte iiovedfelter kunde holde sig længe temmelig rase- 

 rene eller i hvertfald med en stærkt dominerende type — de 



( langskalier f kortskaller 

 geografiske korrelasjoner ^ i og i , ,, , ^. , blir der- 



•' y germansk " I baltarktisk 



for her klare. I Danmark bukker derimot, efter de arkæolo- 

 giske fund at dømme, den ældre før-germanske, ikke-megalitiske, 

 baltarktiske kultur under allerede med de gamle „køkkenmød- 

 dingers" overflatelag, og „de yngre skaldyngers" redskaper viser 

 ingen selvstændig videreutvikling, bare en blanding av ældre for- 

 mer og megalitisk import eller paavirkning. Der var ikke plass 

 nok for det ældre veidefolk paa de smaa danske øer med 

 deres ensartede natur og heller ikke paa den jydske halvø til at 

 vike unda for jordbruksbosætningen, eller noget nalurlig utskilt 

 omraade at hævde som fæste for en foi'tsat etnologisk selv- 

 stændighet. Folkeblandingen begyndte meget tidligere, en 100 — 

 150 slæglled tilbake, og tok vel stort omfang allerede under den 

 langvarige germanske stenålder med den her overhaands rike 

 megalitkultur, som i hvertfald ikke med nogen folketyngde naadde 

 utover den Skandinaviske halvøs sydspiss. De ensartede natur- 

 forhold i Danmark betingede en nogenlunde jevn blanding over 

 det hele. Man kan derfor paa forhaand, av topografiske og for- 

 historiske grunde, ikke vente at finde de iøinefaldende antropo- 

 logiske motsætninger mellem de forskellige landsdeler som i 

 Sverige og i Norge. Rase-karaktererne maa være blit jevnet 

 mere utover i den langvarigere og intime folkeblanding. AUike- 

 vel kan man ogsaa i Danmark skimte ulikheter antropologisk, 

 som naturlig kan forklares ved at den oprindelige kortskalle- 

 befolkning er blit mindre fortrængt eller gennemsat av jordbruks- 

 indvandringen, f. x. i det nordsjællandske skogland eller paa den 

 jydske hede. Som helhet vil dog de forskellige danske lands- 

 deler vise gennemsnitlig mindre variasjoner i hode-indeks, sam- 

 tidig med at der for det hele viser sig en h ø i e re g e n n e m s n i t s- 

 ind k s end i JNordskandinavien, som ventelig efter de saa særlig 

 1'ikt repræsenterede minder efter kortskallernes ældre stenålder. 



