TO GRÜNDRASER I DET DANSKE FOLK 255 



Ægæerhavets kuUuromraacIe — hvor ogsaa megalitgraver findes. 

 Efter ScHLiz's fremstilling har den typisk skandinaviske megalit- 

 rase i Tyskland en ntbredelse omtrent som de store stengrave, 

 som tydelig radierer nt fra Danmark. Søndenom, i baandornamen- 

 tikens omraade, har man en anden langskalle-type, som skiller 

 sig fra den kraftige, energisk ntformede megalit-skalle med øien- 

 hrynsbuerne og „chignon-bakhodet" ved sin finere avrundede 

 form. Da denne type i stenalderen har en utbredelse fra Donau 

 til midtre Rhin er det utelukket al søke den skandinaviske lang- 

 skalle-rases oprindelse ret syd, man blir antropologisk likesaavel 

 som ai'kæologisk ført længere øst, til en indvandringsvei fra Dnjepr- 

 Pruth til Oder-Weichsel. Gennem den nordtyske urskog blev 

 det vel i høiden en stripevis bosætning efter selve elvekanterne, 

 i det aapnere lænde, mot de baltiske heder og de danske kyst- 

 land, fik de vordende germaner først et friere og omfattende ut 

 viklingsfelt for den vel kjendte, overhaands rike yngre skandi- 

 naviske stenålder. 



Det bør mærkes at i Sydvestrusland har man et omraade hvor- 

 fra man naturlig kan henlægge utgangspunktet ogsaa for andre 

 ariske stammers vandringer, hellenernes til Ægæerhavet, italikernes 

 til Appeninhalvøen, kelternes op Donau til Rhin. Det er sikkert 

 først i Sydskandinavien med nærmeste del av Nordtyskland det 

 isolerende oprindelige ariske sprog blev germansk. 



At gøre de nordiske megalitiske langskalier til „Cro-Magnon- 

 ider" (sml. MDA I) kan ikke kaldes en nærliggende forklaring. 

 Typerne er ingenlunde identiske, og der lar sig ikke paavise 

 noget forhistorisk sammenhæng. End urimeligere er det at slaa 

 sammen „Borrebytypen" med Neanderthal-skallen, de er over- 

 ordentlig langt skilt i type og i tid — og som nævnt er beret- 

 tigelsen av overhodet at opstille nogen særskilt Borreby-type 

 mere end tvilsom. Det valgte lypekranium skiller sig efter min 

 opfatning av de forskellige avbildninger ikke i noget fra en 

 megalitskalle med en indeks som endnu ligger el langt stykke 

 indenfor denne types naturlige variasjons-grænse. Det forelig- 



