OM VINDSTRÖMMAR I HAFVET. 45 



och vindtrycket är alltså riktadt 45° till venster om cc-axeln 

 (d. v. s. ytströmmens riktning) och verkar på hvarje ytenhet 

 ined kraften 



T=Vo V 2 /il q 10 sinTp . (8) 



Eftersom vindtrycket på vattenytan har samma riktning som 

 vinden själf, sådan den skulle hafva bestämts från ett med vatt- 

 net drifvande fartyg, så hafva vi alltså funnit, att ytströmmen 

 vid stationär rörelse af viker regelbundet 45° till höger om 

 vindriktningen^. Ekvationen (7) visar att strömriktningen 

 vrider sig med tilltagande djup likformigt åt höger (på 

 norra halfklotet), ett hvarf för hvarje ökning af djupet med 



i]. 



^7t 1/ —. längdenheter. Samtidigt af tager strömhastigheten 



med djupet efter en geom,etrisk progression (enligt ekvationen 



— 27r 1 



6), i det den minskas med faktorn e " =Fq^» för hvar gång 

 strömriktningen vrider sig ett hvarf. 



Den sålunda beskrifna rörelsen är på ett enkelt sätt repre- 

 senterad af fig. 1 sid. 46. De från koordinatcentrum utgående pi- 

 larna beteckna strömhastighet till storlek och riktning på olika djup. 

 Pilen längs £C-axeln betecknar ytströmmen, och de öfriga gälla 



i ordning för stisande diup, nämligen för ^ ^ tt, v • och 



® " '' ^ '^ 10 ' q It) sm cp 



alla hela multipler däraf, Dessa strömpilar kunna sålunda tän- 

 kas bilda en spiraltrappa med mot djupet ständigt aftagande 

 bredd. Det är då i viss mån obestämdt, hvad som skulle menas 

 med djupet af den af vinden drifna ytströmmen. För att 



Strömmens afböjningsvinkel från den absoluta vindriktningen är, som 

 Prof. Nansen anmärkt, något mindre och kan beräknas om man kän- 

 ner förhållandet mellan ytströmmens och vindens hastighet. Då detta 

 förhållande i allmänhet är litet, så skulle ytströmmens afböjning fi-ån 

 den absoluta vindriktningen vara ganska nära 45°. Hade vinden och 

 strömmen samma hastighet, så skulle afböjningsvinkeln naturligtvis 

 vara noll. 



