OM VINDSTRÖMMAR I HAFVET. 55 



mast isen samt nedanför området för den regelbundna friktions- 

 strömmen, äro utmärkta endast med en liten, icke fylld cirkel. 

 Om man lägger figuren så, att hastigheten på 1.4 meters djup 

 löper horizonteilt åt höger, så är likheten med figur 1 ögonsken- 

 1ig. Till hjälp för uppfattningen är en prickad linie dragen, 

 motsvarande den som sammanbinder strömpilarna på fig. 1. 

 Någon motsvarighet till afböjningsvinkeln vid ytan {a = 45°) 

 kan naturligtvis icke här förekomma, då luftströmmen är ersatt 

 med en färskvattenström, och hastigheterna sålunda måste variera 

 kontinuerligt. Vidare är att märka, att på de större djupen, där 

 hastigheterna äro små, resultaten måste anses mycket osäkra 

 på grund af inflytande ifrån de oregelbundna strömmarna nedan- 

 för. Det är sålunda sannolikt, att man rätteligen skulle tänka 

 sig strömpilarna utgående från någon annan punkt än koordinat- 

 centrum, nämligen från en punkt, som representerade botten- 

 vattnets medelhastighet. Detta är äfven antydt genom den pric- 

 kade liniens dragning på fig. 2. I båda fallen afviker ström- 

 riktningen ungefär 18° på 1.5 meter, hvilket skulle gifva D = 7.5 

 meter = 750 cm., och då observationerna äro utförda på 60° 

 latitud, finner man häraf fi = 14. Det bör därvid anmärkas, att 

 strömmen gick helt långsamt under ett jämnt istäcke, samt att 

 en ned till 20 meters djup likformigt växande salthalt bidrog att 

 göra rörelsen jämn. I hafvet, där rörelsen ej kan försiggå så 

 jämnt, måste vi därför i allmänhet vänta oss ännu mycket 

 större värden på fi. Om friktionskoefficienten i hafvet vore lika 

 många gånger större än det här funna värdet, som detta är 

 större än det experimentella, så skulle vi i hafvet hafva /li = 14000, 

 och ytströmmen skulle på 60° latitud växa till 230 meters djup. 

 Rätteligen skulle, enligt hvad ofvan antydts, fi icke vara 

 att betrakta som en konstant i hvarje särskildt problem, utan /i 

 skulle vara störst på de djup, där strömhastigheterna förete 

 de tväraste öfvergångarna eller täthetsskilnaderna äro minst 

 eller af annan anledning hvirfvelrörelserna äro starkast. Här 

 stå vi emellertid inför en viktig men mycket svårlöst fråga 



