60 V. WALFRID EKMAN. 



A andra sidan hafva vi att göra en ungefärlig uppskattning 

 af den tid som åtgår, för att den mot det stationära tillståndet 

 svarande strömhastigheten skall meddelas åt de olika vatten- 

 lagren, eller enklare formuleradt: för att vattenmassan skall er- 

 hålla den häremot svarande rörelseenergien. Den rörelseenergi 

 E (per ytenhet af vattenytan), som skall meddelas åt vattnet, 

 är enligt (6) 



^ ^ jo 4 a 4f Y cosmcp 



och genom jämförelse med (8) finner man 



TVq 



^= ^ n CO sin cp ^^^^ 



Den kraft, som skall utföra det häremot svarande arbetet, 

 är tangentialtrycket T på vattenytan. Vattenytans hastighet i 

 kraftens riktning är vid rörelsens början noll och närmar sig 

 sedan till ?o / VS ; medelhastigheten under den betraktade tiden 

 kan antagas vara ungefär V2 • Vo. Det under tiden t utförda 

 arbetet är alltså 



A = ^TVot, (17) 



och detta skulle vara lika med E, såvida hela arbetsmängden 

 kom till nytta för åstadkommande af rörelse. Men detta är icke 

 fallet, utan en stor del af arbetet går förloradt såsom värme på 

 grund af friktionen. Såvida jordrotationen icke verkade, utan 

 strömmen ständigt accelererades i vindens egen riktning, så 

 kan det visas, att förhållandet mellan den alstrade rörelseener- 

 gien och det af vinden utförda arbetet är konstant = (V2 — 1)^ 

 eller ungefär 0*4. 



Beviset härför har jag ej ansett lämpligt att här meddela, då det är 

 ganska vidlyftigt, och resultatet är af jämförelsevis ringa vikt i detta 

 sammanhang. 



