BRÆOSCILLATION I NORGE 1901. 131 



stor skade paa Tungøen 1734 ved elvebrud af Brenna, som 

 kommer fra Aabrækkebræen ; stor skade paa Tungøen 1743 ved 

 udrasning af bræen, som bortrev husene med indbo, folk og 

 kreaturer — siden har gaarden ligget øde. Traditionen kan be- 

 rette, at Aabrækkebræen har naaet omtrent 1100 m. længere 

 frem end nu, og at den omkring aarene 1775 — 1800 naaede saa 

 langt frem, at isstykker fra den undertiden styrtede udover den 

 bratte hammer op for gaarden. Fra 1872 — 1900 har den truk- 

 ket sig 220 m. tilbage. Rasmus Aabrække har meddelt, at da 

 han i mai maaned iaar var oppe ved bræen, viste det sig, at 

 denne i vinterens løb havde gaaet frem 6 à 8 meter; ud paa 

 høsten viste derimod bræen sig ved et par forrige aar satte 

 mærker at have trukket sig tilbage: 12V4 m. fra et ved spid- 

 sen og 13 m. fra et ved siden af spidsen. 



Fra Aabrækkebræen bør vi mærke en eiendommelig mo- 

 rænedannelse : „On high ledges on the southern wall, large 

 pine and birch trees grow profusely. Evidently a snow avalanche 

 in recent years had carried away many of these trees, as scores 

 of them were being borne on the glacier in the form of a late- 

 ral moraine". (Den norske turistforenings aarbog 1901, Pag. 

 113). 



Bødalsbræen skal ifølge sagnet være rykket frem og have 

 fyldt den dal, hvori den hgger; her skal tidligere have været 

 en udmærket havnegang, og der er vistnok liden tvil om, at 

 fremrykningen af denne bræ falder omtrent samtidig med Aa- 

 brækkebræens (Helland). 



Kjendalsbræen skal ogsaa ifølge Helland have aftaget meget 

 i de senere aar; mægtigheden var ogsaa i 1900 betydelig min- 

 dre end for 15 — 20 aar siden. 



Briksdalsbræens forandringer kan nu følges temmelig nøie 

 ved de forrige aar, 1900, satte mærker. A. Briksdal har med- 

 delt, at paa sydsiden af elven ved Briksdalsbræen maaltes af- 

 standen fra mærket til bræen forrige aar 26,25 m. og iaar, 1901, 



