BIDR. T. BOTANIKENS HISTORIE I NORGE 17. AARH. 201 



— ligesom tidligere fra klosterhaverne — kan have forvildet 

 sig i landet. 



(Nogen videnskabelig botanisk have fandtes vel ikke i Norge 

 paa denne tid; i Kjøbenhavn derimod lod Kristian IV allerede 

 1600 ^°/7 ^ et stykke jord udlægge til medicinsk have). 



Ved den for lange tider grundlæggende medicinalf orordning 

 af 1672 Vi2 paalagdes det udtrykkelig apotekerne at holde øje 

 med sit hjemsteds planteverden ; det heder saaledes i § 15: 

 „Som disse Lande med adskillige gode Vexter, Urter, Blomster 

 og Rødder ere af Naturen begavede, skal de hvert Aar, efter 

 Aarets visse Tider, sig flittigen erkyndige om ethvert Steds 

 Planter og Vexter, og derover holde en Bog til Underretning. 

 Og skal Apotheker-Drengene følge Professorem Botanicum ^, naar 

 han med sine Discipler ^ gaaer herbatim, dersom Tiden og Lei- 



ligheden det ellers vil tilstede. De skal og paa de 



Steder, som det skee kan og fornødent er, have deres egen 

 Urte-Have, og derudi Plantas Indigenas og Exoticas, saa mange 

 her voxe kan, det meeste mueligt er". 



Det var vistnok for at opfylde denne bestemmelse, at f. ex. 

 apoteker Arnoldus von Westen (1643 — 1698) i Trondhjem fik 

 borgermesters og raads skjøde paa en plads til „urtehauge", 

 hvilket konfirmertes ved aabent brev 1686 ^^/e. 



Paa samme maade fik den lærde apoteker Andreas Thue 

 (t 1751) i Fredriksstad „ved kongelig bevilling af 1739 ^°/5 

 pladsen Nabbetorp af Fredriksstads bymarker tillagt apoteker- 

 privilegiet for at benyttes som medicinsk miehave" (Flood: Nor- 

 ges Apothekere s. 61); i Fredrikshald omtales ligeledes 1789 

 en apoteket „tilhørende Houge" (Flood 1. c. s. 56). 



Denslags smaa „botaniske haver", om man tør kalde dem 

 saa, fandtes sikkerlig ved flere norske apotek. 



^ Kjøbenhavns Diplomatarium IV s. 759. 



2 Dette har naturligvis kun hensyn paa Kjøbenhavn. 



^ 0: de medicinske studenter, ligesom paa Tøjen den dag idag! 



