Botaniske iagttagelser fra Rendalen i det 

 østlige Norge. 



Af 



C. H. Ostenfeld, København. 

 (Hermed tavle V, VI). 



X august 1899 og i juli 1900 opholdt jeg mig i nogen tid 

 af min ferie i Rendalen i Hedemarkens amt. I ny og næ 

 så jeg lidt på vegetationen og indsamlede en del planter, samt 

 gjorde nogle få optegnelser, men det hele var af meget til- 

 fældig natur, og når jeg nu vover at komme frem med disse 

 hagmenter, sker det dels fordi den egn af Norge synes meget 

 lidet besøgt af botanikere, dels fordi jeg som slettebeboer maske 

 har øjet åbent for forhold, der synes en indfødt så selvfølgelige, 

 at han aldeles ikke skænker dem nogen tanke. 



Egnen, som jeg mest færdedes i, ligger lige ovenfor Lom- 

 næs-sjøn, der gennemstrømmes af Rena. Dalbunden, der går 

 i Nord — Syd, er ret bred, 1 km. eller så, og består dels af mer 

 eller mindre skovklædt myr, dels af kultiveret eng (se tavle V, 

 flg. 1 og 2); den ligger omtrent 250 m. over havet. Fra dal- 

 bunden hæver fjældskråningeine sig jævnt til begge sider, tæt 

 klædte med nåleskov, indtil ca. 6—800 m. ; man er da oppe 

 på fjældplateauet, der bølgeformet strækker sig vidt til begge 

 sider. På plateauet er bølgedalene skovklædte og bølgetoppene 

 nøgne; bølgerne oscillerer altså op og ned over skovgrænsen. 



