236 C. H. OSTENFELD. 



leddet form, der i Skandinavien går under navnet subsp. „is- 

 landica^\ men at der i 1900 ('V') på samme sted ikke var 

 spor af nogen af disse, derimod sædvanlig suecica. De gamle 

 tørre stængler af de to nævnte former stod der fra forrige år, 

 men der var intet tegn på, at de vilde vise sig igjen. Den store 

 høje form af suecica fra 1899 kan jo rimeligvis tænkes at være 

 den samme som den typiske suecica fra 1900, idet maske året 

 1899 havde været gunstigere for dens udvikling, og desuden 

 iagttagelsen var en måned senere i 1899, men hvorfor man al- 

 deles intet så til den lille tykke ,4^landica^' , kan jeg ikke give 

 sikker forklaring på; jeg søgte den ligeledes forgæves på 2 — 3 

 andre steder i nærheden, hvor den havde vokset i 1899. Dens 

 berettigelse til at føre navnet „islandica" tror jeg er meget 

 lidet værd, ti den form, som ialmindelighed findes i Island, er 

 ret forskellig fra den, men også dèr har jeg set hgnende tæt- 

 trængte former, og jeg har en formodning om, at det kunde 

 være et patologisk fænomen, f. eks. fremkaldt af et insekt, en 

 midde eller en anguilhilin, uden at jeg dog kan give noget be- 

 vis for denne formodning; det vilde give en forklaring på dens 

 optræden i 1899, men ikke i 1900. Aldeles lignende eksemplarer 

 har jeg set fra Jämtland (Areskutan), uddelte som islandica. 



Fam. Rhodoraceae. 



Phyllodoce caerulea (L.) Bab. Foruden på fjældene fore- 

 kom den også ret almindelig i dalbunden (250 m.). 



Dicotylédones, Choripetalae. 



Fam. Onagraceae. 



Epilobierne var stærkt repræsenterede i Rendalen ; foruden 

 Epilohium angustifolium L. fandtes ved Harrena E. alsini- 

 folium Vill., E. lactiflorum Hausskn., E. montanum L., E. 

 collinum Gmel. og E. palustre L., samt med Harsjøn E. Horne- 

 manni Rchb. og E. davuricum Fisch. 



