INDRE- OG MELLEM-KVÆNANGENS KARPLANTER. 297 



sneen, og de dage jeg undersøgte strøget Abojok-Incogaissa 

 (sids t i juli og først i august), gik jeg mere paa sne end paa 

 bar mark. Selv nederst i birkebeltet gik min bærer og jeg den 

 4. august over en liden elv i Navetdalen paa sneen. Det siger 

 sig selv, at under slige forhold kunde undersøgelsen ikke blive 

 fuldstændig. Et parti saa især lovende ud, nemlig det, som 

 mod vest begrænses af Abo-Rassa — Slææro og mod øst af 

 Abojok (denne elvs løb er afsat galt paa amtskartet), samt 

 Lassovarre, øst for Abojok. Kun af og til var sneen i det 

 strøg gaaet af og planterne begyndt at spire, da nysneen i mid- 

 ten af august dækkede de øvre fjeldpartier igjen. Ved siden af 

 de iagttagelser, jeg det aar gjorde, har jeg benyttet Normans: 

 Norges arktiske flora, samt en del planter, jeg har i mit herba- 

 rium fra mit to-aarige ophold i Indre-Kvænangen 1890 — 92. 



Større modsætnmg mellem to somre end 1900 og 1901 kan 

 neppe tænkes. Næsten hele sommeren 1901 var — for disse 

 breddegrader — meget varm, og nedbøren var liden. Den 

 varmeste dag var den 23. juli, da termometret viste 25 ^ R. i 

 skyggen oppe i Burfjorddalen, 100 m. o. h. Men denne bratte 

 overgang fra den ene sommer til den anden er neppe heldig for 

 en flerhed af fjeldplanterne, som taaler mere kulde end en 

 pludselig sterk varme. Fjeldplataaerne saa derfor i midten af 

 august ud, som om det havde været i slutningen af september. 



De strøg, jeg det aar undersøgte, var: Burfjorden, Burfjord- 

 dalen, halvøen mellem disse to steder og Kvænangenfjord, des- 

 uden mod øst til Langfjorddalen, derfra opover, mere eller min- 

 dre over amtsgrænsen, til grænsen for de forrige aar undersøgte 

 steder, og Badderdalen. Endvidere botaniserte jeg lidt paa Alt- 

 eidet og paa Skorpen. Fjeldene paa begge sider af Burfjord- 

 dalen bestaar af haardere lerskifer. Undtagelse derfra gjorde 

 dog Rottohumpen og enkelte partier af Rottovarre. Fjeld- 

 plataaet mellem Rottovarre og henimod Altefjorden var dækket 

 af rullesten (gneis). Jeg kunde gaa timevis uden at træffe paa 

 nogen anden karplante end Festuca ovina. 



