300 ANDR. NOTØ. 



var flere merker, som syntes at tyde derpaa. Furuen har efter 

 den sidste isperiode vandret ind. Den har der levet sit liv, 

 „uberørt af verden". Da trivedes den godt. Men at udvikle 

 sig sammen med bjørken formaar den ikke. Desuden kan det 

 tænkes at være — ialfald tildels — med skogen som med folke- 

 slagene: det ene afløser det andet. Ethvert har ligesom sin tid 

 at leve i. — Paa flere steder, hvor der for femti aar siden ikke 

 fandtes en bjørkebusk, vokste nu pen bjørkeskog. Saaledes for- 

 talte brødrene Kaasen, at paa de smaa bakker nord for husene 

 fandtes i deres barndom ikke en eneste buske — og der har 

 vist aldrig vokset bjørk før heller; men nu var disse bakker tæt 

 skogbevoksede ; men ikke en eneste gammel bjørk saaes der. 

 Jeg undersøgte nogle trær saavel der som længere oppe i dalen 

 paa lignende lokaliteter: tørre, solaabne steder. Paa disse steder 

 fandt jeg ikke et eneste, som var over 40 aar. Paa frodigere 

 steder, f. eks. i den øvre dalbund og i fjeldlierne var der gamle 

 trær, og tildels gamle nedfaldne stammer. Paa tørre steder var 

 2 — 3 m. høie trær (120 — 150 m. o. h.) med tommetykke stam- 

 mer 15 — 20 aar gamle; middelhøie trær (lignende høide o. h.) 

 med ca. 5 tommers stamme i diameter, paa frodigere underlag, 

 i gjennemsnit 40 aar. De fleste af disse unge trær hørte til 

 B. suhalpina. — Den, som er vant til at færdes i det arktiske 

 Norges fjelddaler, vil ofte have lagt merke til, at ovenfor den 

 nuværende sammenhængende skog findes — et godt stykke op- 

 over — ensligstaaende gamle trær, eller kun stubber af dem. 

 Dette var ikke tilfældet i Burfjorddalen. Den væsentligste aar- 

 sag til, at saadanne stubber eller enslige gamlinger ikke saaes 

 der, maa søges i, at fjeldlapperne ikke ligger der, og, saavidt 

 vides, ikke tidligere har havt sine telte eller gammer der. Hvor 

 disse i menneskealdre har havt sine sommeropholdssteder, ruine- 

 res aldeles skogen. De bygger sine gammer, hvortil der ikke 

 medgaar saa faa trær til hver, ved birkegrænsen. Naar de saa 

 i en aarrække har boet der og hugget bort hvert eneste træ — 

 hvis ikke et af og til kan være saa stort, at de ikke vover sig 



