INDRE- OG MELLEM-KVÆNANGENS KARPLANTER. 301 



i kast med det — saa de faar for lang vei at hente brændsel, 

 bygger de sig nye gammer længere nede, og saaledes gaar det 

 skridt for skridt, indtil der i lierne ikke staar andet igjen end 

 1 — 2 alens lange stubber og af og til et gammelt stort træ. 

 Ved siden af denne rovhugst spiller ogsaa næverflækkingen en 

 stor rolle. 



Som bekjendt formerer bjørken sig i de arktiske egne for- 

 uden ved frøspredning ogsaa ved rodskud. Den sidste slags 

 formeringsmaade gaar i længden over til en anden natur; thi 

 det er rimeligt, at ti-ær. som i mange slegtled er vedligeholdte 

 ved hjælp af rodskud, ikke har let for at ud vikle modne frø; 

 tilslut vil de aldeles tabe denne evne. Naar bjørken har op- 

 naaet en viss alder, bliver den efter min mening steril, selv om 

 den i en yngre alder har fruktificeret rigelig. Undtagelser herfra 

 kan dog indtræffe. Bestaar nu skoggrænsen kun af ældre trær^ 

 som er opvoksede af frø, er sandsynligheden for, at grænsen vil 

 sænke sig, ikke liden; thi evnen til at formere sig ved hjælp af 

 rodskud maa antagelig udvikles lidt efter lidt hos generationerne. 

 Men selv trær, som er skikkede til at udvikle modne frø, træn- 

 ger — særHg naar de vokser høit oppe eller paa veirhaarde 

 steder — noksaa gode somre. Og efter en svært kold sommer 

 kan man — ialfald heroppe — iagttage sterilitet i flere aar hos 

 trær, som i almindelighed er fertile. Et enkelt godt aar kan 

 ikke for skogens vedkommende oprette den skade, som det fore- 

 gaaende daarlige aar gjorde. — Ved lidt nøiere undersøgelse kan 

 man se, om bjørken er vokset op af rodskud eller af frø. Vest 

 for Fingræssletten, nord for Middavarre, hvor skoggrænsen endnu 

 hævede sig, bestod de øverste trær for det meste af unge, an- 

 tagehg 10 — 20 aar gamle. De havde en afstand fra hverandre 

 af 10 — 20 m. Disse var absolut opvoksede af frø, en forme- 

 ringsmaade, som er lettere end den ved rodskud. 



De fjelde, som især viste sig rige paa arktiske planter var, 

 foruden Slææro, Corrovarre og Rottohumpen. Paa det første 



