304 ANDR. NOTØ. 



exempl. ^^/7 Ol ; Sliravarre (Norm.). Efter det nuværende kjend- 

 skab til dens udbredelse bliver altsaa Burfjorddalen dens nord- 

 grænse i Norge. 



Erigeron elongatus Led. Artatvarre (Norm.) ; Tangens- 

 land, faa m. o. h. ; Burfjorddalen: ved Trangen; Steinelven; 

 Badderen. Kun paa det sidste sted noget talrig, men for det 

 meste afbl. ®/8 01. Formen fra Steinelven er aldeles glat, de fra 

 de andre steder lidt haarede. 



E. elongatus X cdpinus. Tangensland, sammen med begge 

 stamarterne. En del individer er fuldstændig intermediære, mens 

 andre nærmer sig mere eller mindre den ene af forældrene: 

 Stængelen nedentil temmelig tæt haaret, oventil mere sparsomt, 

 kurvstilkerne spredt haarede — næsten glatte. Stængelbladene 

 mere tilspidsede end alpini, men mindre end elongati, kurverne 

 større end hos E. elongatus, men mindre end alpini; kurv- 

 bladenes bredde, længde og farve er ogsaa — hos en del indi- 

 vider — fuldstændig intermediære, for det meste med kun antyd- 

 ninger til smaa kjertler („microglandler"). Frugterne var lidet 

 udviklede, mindre udviklede end hos nOgen af forældrene, spredt 

 haarede. Skjønt der i det nordlige Norge ifindes alle mulige 

 overgangsformer mellem de opstillede arter af Erigeron-slegten, 

 er jeg dog ikke i tvil om, at ovennævnte form virkelig er en 

 bastard af de to nævnte forældre. 



E. alpinus L. Meget sjelden i hele Kvænangen. I Indre- 

 Kvænangen saa jeg den ved Ruossajok og paa Tangensland, i 

 Burfjorddistriktet saa jeg den paa et eneste sted nederst i birke- 

 beltet. Formen fra Tangensland er meget grenet. 



[f. macrocephalum Bl. Hukø]. 



E. uniflorus L. Saaes paa de fleste fjeld, men forekom 

 overalt sparsomt. 



/. crassicaule (Bl.). Rottovarre, ved vidjegrænsen. 



Solidago virgaurea L. Alm. i hele Kvænangen. Gaar paa 

 fjeldene uden grænse over i y ardica Hn. Ogsaa nede i Bur- 

 ^orddalen, især paa en stor slette ovenfor Rottojoks udløb i 



