INDRE- OG MELLEM-KVÆNANGENS KARPLANTER. 315 



cens Wettst. Paa Skorpen syntes E. strida at danne over- 

 gangsformer til de fleste andre arter, som den vokste sammen 

 med, saaledes til E. salisburgensis og latifolia. Hvorvidt der 

 foreligger bastarddannelse, eller om det kun er tilfældige lighe- 

 der — noget, som ofte hænder, naar to nærbeslegtede planter 

 vokser sammen — , er ikke let at afgjøre. Lignende mellemfor- 

 mer saaes ogsaa mellem curta og salisburgensis, mellem lati- 

 folia og salisburgensis og mellem minima og salisburgensis. 

 Et eneste individ maa sikkert befragtes som bastard af strida 

 og salisburgensis. Hele plantens farve er nærmest salisbur- 

 gensis, kronen ogsaa mest lig dennes, internodierne derimod 

 som stridae, ligeledes bladene, men disses tænder mere lange 

 og spidse. 



E. suecica Murb. & Wettst. Temmelig alm. i Burfjordda- 

 len, fra havstranden til birkegrænsen. Den danner tildels over- 

 gangsformer baade til latifolia og minima. 



E. curta Fr. Brændbugt; Alteidet; Skorpen. Har iagtta- 

 get den kun til en høide af ca. 50 m. o. h. Holder sig især 

 paa strænderne. 



E. latifolia Pursh. I Indre-Kvænangen fl. st.; Burfjordda- 

 len til furugrænsen; Storeng; Alteidet; Skorpen. Denne er efter 

 min erfaring den almindeligste Euphrasia-form i det arktiske 

 Norge. Særlig er den almindelig paa tørre strandenge. Men 

 her synes at findes flere vel adskilte former af den. Saaledes 

 fandtes under Storhumpen i Burfjorddalen en form af den med 

 temmelig smale blade, meget lange internodier, og blomsterne 

 jevnt fordelt nedover hele stængelen. Samme form har jeg i 

 mit herbarium liggende fra Sandstrand i Trondenes og fra 

 Steinvold paa Ringvatsø. 



E. latifolia X minima. Et par smaa individer fra Alt- 

 eidet synes at høre hid. Er aldeles intermediær. Fandtes sam- 

 men med de formodede stamarter. 



E. minima Jacq. Tangensland, temmelig talrig; Alteidet;_^ 

 Skorpen. y^SbS^A 



