INDRE- OG MELLEM-KVÆNANGENS KARPLANTER. 327 



saavel af plantens hele habitus som ai" behaaringen antager jeg 

 med sikkerhed, at der intet vulgare-h\oå findes i den. Formen 

 har vistnok lidet af Edmonstonii tuethed ; men dens voksested, 

 paa løs elvebred nær havet, sammen med alm. græsarter, kan 

 forklare dette. 



C. alpinmn L. Spredt omkring i hele distriktet. Paa 

 Rottovarre fandtes et par individer, som har en behaaring alde- 

 les lig suhereda (under foregaaende art). Jeg anser denne for 

 en af de tidligere nævnte relictformer. 



f. glandulosa. Hele stængelen tæt kjertelhaaret, uden en- 

 kelhaar. Bladene tæt uldhaarede, smalere end hos typica. 

 Burfjorddalen : paa elvebredden ; Ruossajok. 



f. suhglahra. Staar midt mellem /. glahrata og typica, 

 ogsaa hvad bladene angaar, Stængelen og bladkanterne glatte 

 — spredt haarede. Haarene lig kjertelhaar, men uden knapper 

 (hoved). Elvebredden i Burfjorddalen. 



ß lanatum (Lam.). Steinelven i Burfjorddalen, ved birke- 

 grænsen, en meget stor f. uden kjertelhaar (/". eglandiilosa). Ved 

 Gardelvaagen i Kvænangsbotten fandtes af denne var. en liden 

 form, som i udseende minder om vulgare f. glandulosuni; med 

 talrige kjertelhaar. En lignende form fandtes ved Ruossajok. 



/ glabrum Retz. Fl. st. i distriktet. I Kjækan er den 

 meget talrig paa et engstykke straks ovenfor handelsmandens 

 butik. I sin hele habitus Hgner denne form den typiske alpi- 

 nmn, som vokser straks ovenfor. Det er vistnok ogsaa denne, 

 som har vandret derned, og som — gründet paa forandring af 

 underlag — er bleven glat. Ellers er var. glabrum en temme- 

 lig konstant form. I Burfjorddalen såas to — vistnok vel ad- 

 skilte — former af dem. Den ene med korte internodier, noget 

 store, svagt haarkantede blade og med brede bægerblade. 



Denne form nærmer sig C. Edmonstonii. Den anden form 

 staar nærmere den typiske glabrum. Internodierne lange, bla- 

 dene — ogsaa bægerbladene — smalere og mindre; hele plan- 

 ten aldeles glat. 



