328 ANDR. NOTØ. 



I Brændbugt fandtes af denne var. en form, som kanske 

 ligesaa godt kunde føres til C. Edmonst. var. cœspitoswm. Alm. 

 enblomstret og noget tættere tuet; stængelbladene egformig 

 aflange, ubetydelig spidsede. De nedre internodier af bladenes 

 halve længde. Den øvre halvdel af stængelen alm, bladløs. 

 Bægerbladene lancetformede — aflange. Kronen 2—3 gange 

 længere end bægeret. Den vokste aldeles nær sjøen paa tør 

 lyngmark. Er noget høiere af vekst end billedet af var. cæspi- 

 tosimi i Anderseen og Hesselmans „Spetsbergens Kärlväxt- 

 flora", noget, som er let forklarligt, naar der tåges hensyn til 

 voksestedet. Bægerbladene har, ligesom alpinum ofte har paa 

 tørrere lokaliteter, en rød rand langs kanterne. Om end ikke 

 denne form kan føres til cæspitosum, saa er det dog en, som 

 viser, at slegtskabet mellem alpinum og Edmonstonii form- 

 række er temmelig nært. 



C. vulgare Hn. Hriviale Link. Af og til i distriktet. 

 Oppe i Burfjorddalen saa jeg kun nogle faa exempl. nær de 

 beboede huse. 



Ved Ruossajok fandtes en form, som i alle henseender 

 staar midt mellem underarten alpestre og triviale f. glan- 

 dulosum. 



f. glandulosum Boenn. Nedenfor Trangen i Burfjorddalen. 

 Bægerbladene hos denne form har oftest en rødagtig farve, 

 stængelbladene temmelig smaa. Formen, som fandtes der, er 

 meget tæt klæbrig-haaret, glist enkelhaaret. 



*alpestre (Lindbl.). Fl. st., fra sjøen til birkegrænsen, sjel- 

 den over samme. Er ikke altid godt differentieret fra hoved- 

 typen, hverken hvad kronbladenes længde eller hvad stængelbla- 

 denes form angaar. 



Arenaria ciliata L. /. humifusa Wg. 



Paa en fjeldknaus nord for Rottovarre, sparsomt; Skorpen, 

 20 m. 0. h., afblomstret i midten af aug. 1901. 



Halianthus peploides (L.) Fr. Sørstrømmen (Norm.); Nord- 

 strøm; Alteidet. 



