330 ANDR. NOTØ. 



Gaar sjelden længere ned end til birkebeltet. Kun paa Alteidet 

 saa jeg den nær havstranden, paa elvebredden. Naturligvis op- 

 kommen af frø, som er ført med elven ned fra fjeldene. Kun 

 der saaes overgangsf. til hovedformen. Ellers er dette en temme- 

 lig konstant form. Det er kun behaaringen, som varierer, glat 

 — temmelig tæt (kjertel)haaret. Trives især godt sammen med 

 Gerastium Edmonstonii, da de begge foretrækker samme slags 

 underlag. 



S. nivalis L. Spredt fra sjøen til de høieste fjeldtoppe i 

 hele distriktet. 



/j tenuis Wg. Af og til i fjeldkløfterne, nær snefonner. 

 Gaar meget sjelden ned til birkegrænsen. 



S. oppositifolia L. Sjelden: Slææro; Dødmandsnut (Norm.); 

 Caikavarre; Storhumpen. Paa Slææro saa jeg et par individer, 

 sammen med Hierochloa alpina, med fyldte blomster. 



S. aizoides L. Fl. st. Hvor denne art forekommer, findes 

 den næsten altid talrig; den foretrækker at vokse kolonivis. 

 Kronerne varierer ret betydelig, saavel hvad længde som farve 

 angaar. Den sidste kan gaa fra svovlgul til orangegul. Paa en 

 fjeldknaus nord for Rottovarre fandtes en form med orangegule 

 kroner, som var dobbelt længere end bægeret, og som var mørke- 

 gult punkterede {f. maculata). Næsten altid er k)-onerne hos 

 denne art plettede; men jeg har ikke seet pletterne saa fremtræ- 

 dende som hos denne form. Den var desuden tættere tuet end 

 typica. Frugten grøn. Jeg holder den for en relictform, hvor- 

 fra ß aurantia videre har differentieret sig. 



ß aurantia Hn. Fl. st. i distriktet. 



/ purpurea A. Bl. En del unge exempl. af denne form 

 saa jeg mellem Nikasvarre og Baddajavre. (Denne form har jeg 

 for nogle aar siden samlet i Kaafjorden i Lyngen). 



S. cernua L. Temmelig talrig paa fjeldene mellem Bur- 

 fjord- og Badderdalen, ellers spredt. Paa Caikavarre undersøgte 

 jeg en hel del exempl. ''^/s, længe efter de var afblomstrede, 

 men kunde ikke finde et eneste et med frø. 



