INDRE OG MELLEM-KVÆNANGENS KARPLANTER. 339 



S. myrsinites L. Fl. st. Fandtes mest høit tilfjelds som 

 /. parvifolia Ands, 



S. arbiiscula L. Ved Rottojavre, 400 m. o. h.; Alteidet, i 

 havets nivåa. 



[*gracilescens Ands. Hukø. En stor han- og en stor hun- 

 buske paa øens vestside]. 



S. polaris Wg. Ikke sjelden paa fjeldene, under utallige 

 former. Paa Slææro, sammen med Carex holostoma, saaes 

 den med egformede, tilspidsede blade, tomslange rakler og store 

 kapsler. Dej- fandtes ogsaa f. frutescens Norm. Den form af 

 fnitescens, som forekom der, er ubetinget ikke bestard. Bladene 

 hos denne form var næsten altid dypt kløvede i spidsen. 



f. rotundata Norm. Gaikavarre. Raklerne ofte tomslange. 



/. lanceolata (Lundstr.). Sammesteds som foregaaende. 



Begge disse former vokste sammen, et stykke ovenfor birke- 

 grænsen. Former midt mellem disse, former, som muligens kan 

 være frembragt ved krydsning af de to ovennævnte former, saaes 

 sammen med dem; men ligesaagodt kan man tænke sig, at 

 f. rotundata og f. lanceolata har divergert sig ud fra de nu- 

 værende mellemformer. 



Former mellem herbacea og polaris er ikke saa aldeles 

 sjeldne at træffe tilfjelds. Saadanne former saaes ogsaa paa 

 Gaikavarre. At disse to af og til danner bastarder, kan ikke 

 benegtes; men bastarder af dem er dog sjeldnere, end man skulde 

 vente. En hel del af disse mellemformer holder jeg for relict- 

 former, former, som i de arktiske egne har holdt sig mere eller 

 mindre lig stamformen til disse to ; thi at disse er nærbeslegtede, 

 kan der ikke være delte meninger om. Af deres udbredelse — 

 især herhaceae: hele den arktiske fdel af kloden, Storbritanien 

 og Syd-Europas Alper — kan man slutte, at de maa være præ- 

 glaciale. Af deres forekomst nu maa man antage, at de er 

 uddifferentierede i et koldt klima, og da kan de neppe være fra 

 en ældre tid end den pliocene, eller muligens den miocène. 

 Efter min mening kan neppe polaris have skilt sig ud fra 



