358 ANDR. NOTØ. 



C. phragmitoicles Hn. Spredt i Indre-Kvænangen, meget 

 sjelden i Burfjorddalen. 



/. robusta (Bl.). Paa Ellevehumpen, ved birkegrænsen. 



Agrostis alba Schrad. Saaes paa de fleste steder i 

 distriktet. 



A. vulgaris With. Alm. i hele distriktet. 



A. canina L. Tangensland; Burfjorddalen, 



Er tildels vanskelig at skille fra følgende ; mellemformer var 

 ikke sjelden — muligens hybrider. 



A. rubra Wg. Alm. paa fjeldene i hele distriktet. Gaar 

 paa elvebredderne tildels ned til havet og blomstrer da omtrent 

 samtidig som foregaaende. 



Milium effusum L. Alm. i skoglierne. Først i august 

 1901 maalte jeg øverst i Burfjorddalen exempt., som var mer 

 end 2 meter høie. 



Alopecurus fulvus Sm. ^^perennans (Norm.) E. Hagl. 



Nogle faa individer paa elvebredden i Burfjorddalen. Bør- 

 sten var hos denne form fæstet nær kronbelgklappens spids; ret 

 og lidt fremragende. 



Phleum alpinum L. Alm. Paa frodigere steder i Bur- 

 fjorddalen saaes den med optil alenhøie stråa og med forlæn- 

 gede aks, f. elongata Bl. 



Hierochloa borealis (Schr.) B. & S. Spredt over hele 

 distriktet. 



ß firma Nyl. Slææros østside, straks ovenfor birkegræn- 

 sen. Den vokste der meget mere samlet, end hovedformen pleier 

 at vokse. Er en fra typica vel skilt form. 



H. alpina, (Liljebl.) R. & S. Slææro og Gorrovarre og 

 derfra til Gærbmegaisa og Incogaisa. Opover var den alm. 

 forbi Abojavre, og gaar vistnok sammenhængende over amts- 

 grænsen. Paa nordsiden af Navuonvuobme saaes den igjen paa 

 de fleste fjelde længst oppe i dalen og fortsætter mere eller min- 

 dre sammenhængende til Alten. Nedenfor Baddajavre saaes den 

 ikke. Dens udbredelse i Norge kan altsaa siges at være fra 



