366 CARL JOHAN SVENDSEN. 



hvor de staar mere spredt, og paa Undersiden, hvor de staar 

 tættere, er tilnærmet skaaldannede, bredere end de er høie, 20 — 

 24 I-l X 24 — 30 ^i', Ascosporerne, som omtrent uden Undtagelse 

 gaar over i Conidiespiring allerede i Sporesækken, er ovale — 

 aflange 4 — 5 /t brede, 6—8 f.L lange. 



T. Willeana synes at staa nærmest T. Betulae Johans.,^ 

 især stemmer den saavel i Sporesækkenes som Basalcellernes 

 Form temmelig godt overens med dens Varietet audumnalis 

 Sadeb., men saavel den betydelige Forskjel i Størrelse som deres 

 forskjelhge biologiske Forhold synes at berettige mig til at op- 

 stille T. Willeana som egen Art. T. Betulæ er nemlig i de 

 allerfleste Tilfælde nøie knyttet til Bladenes Overside; forsaavidt 

 fremgaar af Tegning og Beskrivelse hos Giesenhagen (I, 336) er 

 Sporerne ogsaa anderledes formede, ligesom Conidiespiring inden 

 Ascus optræder sjeldnere; en Grund mere er den forskjellige 

 geografiske Udbredelse og de forskjellige Værtplanter. Saavel 

 den typiske T. Betulæ som dens Varietet er nemlig kun fundne 

 paa Lavlandsbirken; Hovedarten forekommer gjennem Mellem- 

 europa til Danmark og Skaane, Varieteten om Hamburg. 



T. Willeana kan ikke forveksles med nogen anden af de 

 med stor og bred Basalcelle forsynede Arter, idet disse alle for- 

 aarsager de under Navn af „Heksekoste" velkjendte Deformatio- 

 ner af Værtplantens Grene; deres perennerende Mycel lader sig 

 ogsaa paavise i Knopperne eller sjeldnere ogsaa i selve Grenene. 



Taphrinaarternes Systematik har været Gjenstand for ad- 

 skillig afvigende Fremstillinger hos de forskjellige Forfattere;: 

 den af Giesenhagen foretagne Inddeling i „Stammer" efter mor- 

 phologiske Karakterer synes at være den naturligste, der bedst 

 gir Udtryk for Ariernes nærmere Slægtskab; T. Willeana lader 

 sig ogsaa med Lethed anbringe i hans „Betulæ-Stamme^^ hvad 

 der paa Sæt og Vis kan ansees som et' lidet Bevis paa Gruppe- 

 ringens Rigtighed. I det hele taget synes Taphrina at være 

 en meget ung Slægt, som har let for at danne fysiologiske 

 Varieteter eller Arter, der kanske nu holder paa at fiksere sig; 



