SOLASTER AFFINIS (BRANDT) DANIELSSEN & KOREN. 377 



I mundingen af Varangerfjorden, 188—216 m., erholdt „Mi- 

 chael Sars" en 77 mm. stor solaster papposus, som i flere hen- 

 seender stemmer overens med koldtvandsformen, skjønt den er 

 tagen i den varme area. Interbrachialfeltet er saaledes tættere 

 besat med paxiller, end hvad der er sædvanligt hos den typiske 

 varmtvandsform. Paxillerne paa skivens og armenes rygside 

 danner ganske lave cylindre, som er forsynede med korte kalk- 

 naale. De sidder dog tættere end hos den typiske koldtvands- 

 form. Mest overensstemmelse med denne viser dog skelettets 

 bygning. Kalkstykkerne, hvoraf det er sammensat, er paa ski- 

 vens midte forholdsvis brede, hvorved maskerummene blir redu- 

 ceret til et minimum. Udover mod armene vokser kalkstykkerne 

 i bredde, indtil tilslut maskerne ganske forsvinder og afløses af 

 plader, som er tagstenformig anordnede som hos koldtvands- 

 formen. 



En mellemform synes hgeledes de af Fischer fra Jan Mayen 

 beskrevne exemplarer at danne. Det samme gjælder om de ex- 

 emplarer, som Duncan og Släden omtaler fra Discovery Bay, 

 Gape Frazer og Franklin Pierce Bay. Som koldtvandsformen 

 har de fine arme og faa paxiller, men fra denne adskiller de sig 

 dog ved at de har lange kalknaale, endvidere er interbrachial- 

 rummet næsten nøgent. Ifølge Wyville Thomson erholdt „Porcu- 

 pine" i 1869 i den kolde area af Færøkanalen (stat. 64) en ti- 

 armet lys orangefarvet solaster papposus^. Sandsynligvis er 

 denne varietet identisk med ovennævnte koldtvandsform. Nær- 

 beslægtet om ikke identisk er Hgeledes den af Sladen beskrevne 

 solaster (crossaster) papposus var. septentrionalis, som „Knight 

 Errant" i 1880 hjembragtc fra den kolde area af Færøkanalen. ^ 



Da der saaledes forehgger mellemformer mellem den typiske 

 solaster papposus (varmtvandsformen) og solaster affinis Dani- 

 elssen og Koren (solaster papposus var. squamata Døderlein) 



1 The Depths of the Sea, 1873. p. 118. 



2 Proceed. Roy. Soc. Edinburgh, vol. 11, 1882, p. 704; cfr. Rep. Sei. Res. 

 Voy. Challenger, Zool. vol. 30, 1889, Asteroidea, p. 444. 



