378 JAMES A. GRIEG. 



kan denne ikke betragtes som en selvstændig art, men som en 

 varietet af sålaster papposus, der hører hjemme i den kolde 

 area. Den angives rigtignok af Danielssen og Koren ogsaa fra 

 den varme area. Desværre tillader ikke mere det i Bergens 

 museum forhaandenværende materiale fra Nordhavsexeditionen 

 at revidere denne angivelse; jeg skulde dog være mest tilbøielig 

 til at antage, at exemplarerne fra den varme area ikke tilhører 

 formen affinis, men varmtvandsformen. Samme forfattere an- 

 fører endvidere, at af solaster papposus blev et voxent exemplar 

 taget af „Vøringen" i den kolde area (stat. 366). Desværre er 

 exemplaret forsvundet, det er derfor ikke mere muligt at faa det 

 undersøgt. Muligens har det dog ikke tilhørt den typiske solaster 

 papposus (varmtvandsformen) men snarere formen affinis. 



Pfeffer,^ der ligesom Sluiter anser solaster affinis for 

 en distinkt art, som er skarpt adskilt fra solaster papposus, er 

 tilbøilig til at antage at en stor del arktiske korstrold, som har 

 været henført til solaster papposus, ikke tilhører denne, men 

 maa henføres til formen affinis."^ At dømme efter det materiale, 

 som har staaet mig til raadighed, synes dette dog blot at gjælde 

 de exemplarer, som stammer fra den kolde area. 



Da Nordhavets koldtvandsform af solaster papposus som 

 ovenfor paapeget neppe er identisk med Brandts solaster affinis 

 fra Behringstrædet, skulde jeg istedet foretrække at kalde den 

 solaster papposus var. septentrionalis Släden eller var. squa- 

 mata Døderlein, særlig det sidste, da det er muligt at Slädens 

 form fra den kolde area i Færøkanalen er en mellemform mellem 

 Nordhavets varmtvands- og koldtvandsform. 

 Bergen i juli 1902, 



1 Zool. Jahrbücher, Abt. f. Syst., vol. 8, 1894, p. 103. 



- Ifølge Sluiter skal denne form være den hyppigste i Barentshavet. 



Sluiter synes imidlertid ikke at have sondret mellem exemplarer fra 



den kolde og den varme area. 



Trykt den 13. november. 



