AARSBERETNING FOR 1911. 229 



fulgt sin plan og sine principer, medens atter samme undersøker 

 til forskjellige tider og i forskjellige landsdele kan ha brugt for- 

 skjellige metoder og hat forskjellige formaal. 



Ved et saadant kartarbeide gjælder det at kunne angi 

 omraade og grændse for de folketyper og racer som bebor 

 landet. 



Kriteriern e paa type eller race i somatisk henseende tør 

 man væsentlig søke i: legemshøide, skalleform, — tildels ogsaa i 

 enkelte andre legemsmaal som favnevidde, brystmaal og sidde- 

 høide, desuten i legemspigmentet (hud-, haar- og øienfarve). 

 I videre forstand kan for type- eller racebestemmelsen ogsaa 

 tåges til indtægt sprogforhold, folkepsykologi (sagnverden) og 

 den arkæologiske forsknings resultater. 



Ingen av disse nævnte faktorer er dog typognomoniske, 

 ingen av dem har alene vegt nok til at man paa en enkelt av 

 dem kan grunde race- eller typeinddeh'ngen. Man har mørke 

 og lyse lang- eller kortskaller, høie og lave kort- og langskaller. 



Typen maa søkes karakterisert ved en sum av flere av 

 disse kriterier. 



Som bekjendt delte Arbo den egentlige norske befolkning 

 i 5 typer (Demonstration). 



1. Den østnor ske, Østlandets lavland og dalføre. 



2. Den nordnorske, Trøndelagen og Nordland. 



3. Den vestnorske, Hordaland og Hardanger samt øverste 

 del av Valders og Hallingdal. 



4. Den nordmørske type, maaske dannet ved sammenstøt 

 av 2 og 3. 



5. Den sørnorske, ryger, egder og teler. 



Av disse er de 4 førstnævnte væsentlig dolico- eller dog 

 mesocephale, mens den 5te type, Sørlandstypen, er væsentlig 

 brachiocephal. 



Saavel blandt lang- som kortskallerne er der baade lyse 

 og mørke underavdelinger. 



