KVARTÆRGEOLOGISKE STREIFTOG PAA SØRLANDET. 293 



kvartærgeologi" s. 106). Ved et besøk høsten 1911 var der gra- 

 vet i leren paa østsiden av veien, og følgende skjæl laa blottet: 

 Mytilus edulis, Lin., Mya truncata, Lm., Saxicava pholadis, 

 Lin. (stor og tykskallet), og Balanus sp. Det er saaledes en 

 av Sørlandets sedvanlige glaciale skjælforekomster. Det samme 

 er ogsaa tilfældet med en forekomst i Eide, som jeg fandt som- 

 meren 1911, ca. 10 m. o. h., straks ved veikanten nær broen 

 over Kalvellfjorden. I et litet myrsøkk var der rotet litt 

 op i undergrunden. Denne bestod av seig blaalere, og indeholdt 

 masser av skjæl, rigtignok i faa arter. Den forherskende form 

 var uten sammenligning Saxicava pholadis, Lin. I det hele 

 er følgende arter fundet: 



Mytilus edulis, Lin., sj. 



Macoma calcaria, Chemn., sparsom. 



Mya truncata, Lin., noksaa sparsom, lang eller middelslang. 



Etpar skal maalte 43 X 31 og 40 X 25 mm. 

 Saxicava pholadis, Lin., i mængde, optil 37 mm. lang, 



tykskallet, undertiden i den korte, meget tykskallede form. 

 Lepeta cæca, Müll., sparsom. 

 Neptunea despecta, Lin., sj. 



Vestre Moland, Birkenes og Tveid. 



I Vestre Moland har vi vide flate moer av lignende 

 karakter som i Fjære og Landvik, og vel ogsaa av samme op- 

 rindelse. Høiden synker ganske smaat og jevnt utover fra 

 E i g e 1 a n d stasjon paa Lillesand — Flaksvandsbanen, hvor høi- 

 den er 50,2 m., til S tore m yr stasjon (47,2 m.), og videre ut- 

 over mot Vestre Molands kirke og Møglestu stasjon 

 (41,6 m.). Kirken ligger efter 4 aneroidmaalinger 37 — 38 m. 

 o. h., mens Helland har 46 m. o. h., en høide som sikkert maa 

 være for stor. Nordenfor Eigeland stasjon slutter moen i en 

 høide av 52 — 53 m. o. h. Straks nordenfor holder det aapne 



