KVARTÆRGEOLOGISKE STREIFTOG PAA SØRLANDET. 331 



har her ogsaa et eksempel paa hvor forsigtig man maa være 

 med at dra slutninger om det dyp hvorpaa et fossilførende lag 

 er avsat. Mange av artene er sikkert nok hentet op fra adskil- 

 lige meters dyp av bølgeslaget, og anbragt optil 1 m. eller mere 

 over havflaten. Blev de nu her indleiet i jordlag som virket 

 konserverende paa dem, (hvad ganske visst den rene vaskede 

 kvartssand her paa Sjösanden ikke gjør), vilde der senere, naar 

 de atter blev fundet, kunne trækkes ganske feilagtige slutninger 

 om strandlinjens beliggenhet ved tiden for deres avsætning. 

 Anderledes stiller det sig selvfølgelig paa mere avstængte lokali- 

 teter, hvor bølgeslaget selv i storm veir ikke roter saa dypt, og 

 hvor [^derfor heller ikke tarevaser med vedhængende dyrerester 

 blir skyllet op. Selv paa slike lokaliteter kan endel fremmed 

 fossilmateriale bli tilført med drivtang o. 1. ; men det vil da altid 

 spille en meget underordnet rolle, og vil derfor neppe bli tillagt 

 nogen avgjørende vegt ved diskussionen av dybdeforholdene under 

 avsætningen. 



Paa en utflugt til Søndre U n d a 1 i 1910 prøvde jeg at 

 gjenfinde den postglaciale skjælforekomst som ældre forfattere 

 omtaler, og som jeg bare fandt svake spor av ved mit besøk i 

 1908. Det lykkedes denne gang over forventning. Vel 1 km. 

 utenfoi- Vigeland, paa Undalselvens vestside, fandt jeg meget 

 utbredt et lag av en torvlignende, noget lerholdig jordart, med 

 kvartskorn og mange planterester, deriblandt ofte avtryk av 

 Zostera marina Lm.; det maa vel være denne art; Keilhau 

 omtaler det samme. Der fandtes ingen skjæl i dette lag. Men 

 litt længere ute fandt jeg like i elvekanten en skjæl banke 

 med den sedvanlige atlantiske fauna : Østers, blaaskjæl, 

 Axinus, Bittimn, Corbula o. s. v. Forholdet til det torvlig- 

 nende lag, som længere inde (nærmere Vigeland) danner en 

 ganske lav terrasseavsats, kunde ikke paavises herute hvor dette 

 lag manglet; men der er neppe nogen tvil om at sanden som 

 skjælbanken er indbakt i, overleies av det planteførende lag like- 

 som ved Kaddeland, i Søgne og i Topdal. Det er endvidere 



