KVARTÆRGEOLOGISKE STREIFTOG PAA SØRLANDET. 345 



den senglaciale marine grænse til nogen belydelig hoide. Hadde 

 sjøen efter sisste istid staat niindst 50 m. høiere end nu paa 

 Lister, maatte man gjøre sikker regning paa at finde fossilfø- 

 rende avsætninger i større tioide over havet end tilfældet er. 

 Særlig vilde det da være ganske uforklarlig at man ikke et ene- 

 ste sted i milevid omkreds har fundet glaciale fossiler over nu- 

 værende strand. Anderledes dersom den senglaciale marine 

 grænse bare ligger 8 — 9 m. o. h. Det er forholdsvis sjelden at 

 finde glaciale fossiler saa nær opimot den marine grænse som 

 10 m. under denne. Men, kan det indveudes, er terrassene ved 

 Elle interglaciale, saa maa man da kunne finde i n t e r g 1 a c i a 1 e 

 fos.siler i jorden paa Lister eller andre steder i nærheten. Det 

 er der vel mindre sandsynlighet for, da disse fossiler i tilfælde 

 maa ha været opbevart saa meget længere tid i jorden og der- 

 for ha lidt saa meget mere av tidens tand. Inde i dalførene 

 har der selvfølgelig i interglacial tid været avsat fossilførende 

 lag; men her har sisste istid naadd med sine herjinger, saa her 

 finder vi ingenting levnet, og ute paa Listerlandet har vel havets 

 arbeide i interglacialtiden væsentlig været nivellerende og denu- 

 derende, ikke akkumulerende, saa fossilførende lag av nogen be- 

 tydeligere mægtighet neppe er avsat. 



Det som foi- mig har været den væsentligste grund til at 

 sætte den marine grænse saa lavt paa Lister, er imidlertid det 

 kjendskap vi nu har til denne grænses beliggenhet østenfor (og 

 vestenfor). Der maa jo fornuftigvis være en kontinuitet i land- 

 platens bevægelser. Dersom vi antar at sjøen ikke har staat 

 høiere end 50 m. i Vennesla, og vel 40 m. i Greipstad og Lau- 

 dal, mens den ved Grimstad har staat bortimot 60 m., ved Tvede- 

 strand over 80 m. høiere end nu, saa maa man vente en videre 

 jevn synkning av høieste havgrænse; men isteden vilde vi faa 

 en ganske overraskende stigning dersom terrassene ved Elle var 

 yngre end sisste istid. Der maatte formelig være et knæk i 

 landplaten mellem Laudal og Lister, (Et slikt knæk maatte vel 

 tænkes vestenfor ogsaa, idet de fleste mener at den marine 



