140 S. SØRENSEN. 



form. Derimot findes i Videnskapsselskapets herbarium et eks- 

 emplar signeret: Pterigynandrum filiforme fo-propagulifera (mit 

 Bruchästchen), Rhön, Am Reesberge Juli 1905 leg. W. Mönkemeyer. 



Arten med varieteten ^ — (v. decipiens) — er kjendt fra alle 

 fylker, undtagen Vest-Agder — en fremtidig undersøkelse turde 

 dog gjøre en forandring heri, idet dette fylke er det i bryologisk 

 henseende mindst kjendte i landet. Den synes hyppigere i det 

 indre av landet end ute ved kysterne (se tabellen og kartskissen). 



Den forekommer her i landet baade paa berg og trær. Kon- 

 volutterne indeholder kun sjelden oplysning om substratets art, 

 men i de tilfælder, hvor dette har kunnet fastslaaes, viser den i 

 97 tilfælder at forekomme paa berg, mot 55 tilfælder paa trær; 

 det sidste substrat synes paa vestlandet være det almindeligste. 

 Den er anført at vokse paa asal, ask, alm, bøk, lind, ener og 

 salix. 



I 105 tilfælde har det ikke været mulig at fastslaa substra- 

 tets art. 



Som det vil fremgaa av tabellen er vegetative formerings- 

 organer ingen sjelden foreteelse hertillands. I det samlede ma- 

 teriale 257 spee. er de 123 propagerende. Jeg har noteret 106 

 (41 °/o) forekomster av gonidier (grolegemer) og 26 (10 %) 

 av ramuli (grogrene); i 8 tilfælder er begge former iagttat i 

 samme tue. 



Fropagatio ffonidiosa. 



Til C. Jensens beskrivelse av gonidierne (grolegemerne) er 

 ikke meget at tilføie; kun varierer de som det fremgaar av 

 fig. 1 betydelig mer i størrelse her i landet. Hos unge individer 

 er alle celler klorofylførende ; men naar de indtrær i hvilestadiet 



^ Da der ikke kan spores nogen forskjel i deres forhold iii de vegeta- 

 tive formeringsorganer, er de tat underet. 



