PTERIGYNANDRUM FILIFORME. 



141 



— modnes — farves cellevæggene brune og basalcellen mister 

 sit indhold — blir hyalin. De avspaltes rhexolytisk; dog har 

 jeg hos unge gonidier iagttat schizolytislc avspaltning ay de en- 

 kelte celler (x i fig. 1). 



Deres utbredelse er størst i de østlige og nordlige dele av 

 landet og de findes langt hyppigere paa berg end paa trær. 

 Denne form er uten tvil ofte 

 overseet, hvad der tør ha sin 

 grund i, at arten let lar sig be- 

 bestemme selv ved en ganske 

 overfladisk undersøkelse. 



Der turde være grund til at 

 betegne denne formeringsform 

 som en alpi n-arktisk form. 

 Warnstorfs og Wheldons eks- 

 emplarer er jo alle fundne i be- 

 tydelig høide over havet og det 

 høiest hertillands noterte er fra 

 1000 m. Alle eksemplarer fra 

 Finmark var gonidiebærende og 

 de var iagttat paa Grønland, 

 rimeligvis ogsaa paa Spitsbergen. 



Fig. 1. 



Fropaffatio ramulosa, 



Bamuh (grogrenene) sitter enkeltvis, men ogsaa parvis, 

 undertiden endog 3 i en bundt og helt uregelmæssig. Hvordan 

 de forandrer plantens habitus fremgaar av fig. 2 1-2-3. Ikke 

 sjelden er funden parafyllier ved basis og i et par tilfælder er 

 iagttat protonema. De kan variere betydelig i størrelse — fra 

 meget smaa bulbiller til grene av flere mm. s længde og synes 

 ved indtrædende tørke at løses av uanseet størrelsen; de findes 

 ofte sammen med jord i konvolutterne. 



