410 



aLUTT. TOTANUS GLOTTIS. 



omvexlaiide höja och sänka huvudet; han tar långa steg, men sprin- 

 ger sällan. Han vadar så djupt, att vattnet når bröstet, kan även 

 både simma och dyka och är livlig i sina rörelser. Stundom 

 sätter han sig i träd. Flyttar om natten, men om den är allt 

 för mörk, i aftonskymningen eller daggryningen, ensam, parvis 

 eller i små flockar; flyger derunder högt och låter höra sitt läte. 

 Hans flygt är snabb med hastiga vingslag, vanligtvis låg och 

 med utsträckt hals, näbbspets något snedt nedåt riktad, vingarna 

 ofta föga utsträckta och fötterna sträckta bakåt. Han kan även 

 kretsa i luften med utsträckta, nästan orörliga vingar. Hans 

 läte är kort, starkt, och han låter höra det vanligtvis under flygt; 

 v. D ROSTE tecknar locktonerna med 



i:=b=:^=i:b=:t:i=n 



.p 



T i- y T y-i 



Nåumånn tecknar dem med 'tjia tjia'. Vid förskräckelse skri- 

 ker han: 'krji krji' eller 'kry kry'; om våren, redan innan han 

 nått häckplatserna, hör man ett drillande läte ^tlovit tlovit' eller 

 flöjttoner: 'dahydl dahydl', hvarunder hanen höjer sig med dall- 

 rande vingslag och derefter med sträckta vingar sänker sig i bå- 

 gar mot marken; stundom höres 'dick dick'. I norden tecknar 

 man lätet med 'klivi klivi' eller 'kivit', hvarefter hon fått sitt lapp- 

 ska och finska namn. 



Sin föda, som utgöres av smådjur, söker han i synnerhet 

 ibland dy, som han genomsöker med näbbet, svängande det 

 från sida till sida; söker även bland gödsel och gräs- Av vatten- 

 insekter förtär han Notonecta, mindre arter av Dytiscus, Gyrinus. 

 Vid fångandet av de sistnämnde jaga stundom flere gemensamt. 

 De omgiva då platsen, der insekterna, som flockvis med största ha- 

 stighet röra sig på vattenytan, simma, sänka näbben till vatten- 



ytan och gapa, så att då insekterna bliva skrämda från ett håll, • 

 skynda de åt ett annat och in i gapet på fogeln. Nåumånn omtalade^ 

 att han vid ett sådant tillfälle i ett skott fälde 4 stycken, hvilka 

 endast hade Gyrini i magen. Även grod- och fiskyngel samt 

 stundom rom förtäras, men sällan små sötvattensmollusker, en- och 

 tvåskaliga. I gödseln söker han mindre skalbaggar, såsom Apho- 

 diiis inquinatus, A, coiispurcatus^ A. consputus m. fl.; även andra, 

 såsom Harpulus, tager han på stränderna, och hvarjehanda slags 

 insekter fångar han på land, till och med då de flyga; dertill dagg- 

 maskar. På havsstränderna förtär han små krustaceer, deribland 

 på Borkom, räkor, Palcemon squilla, m. fl. Vid havskusterna söker 

 han sin föda under ebb på de ställen, hvarifrån vattnet sjunkit un- 

 dan, men vid flod på land. Då han vistats någon tid på sådana 

 platser, blir han mycket fet. 



Att GilwiiQw fortplantar sig i norden, om ock ej vid kusten av 

 ishavet, synes av det föregående. Till boplats väljer han myrar 

 eller någon trädbevuxen plats, och ofta leva flere par ej långt 

 från hvarandra. v. Droste omtalar, att parningen sker i afton- 

 skymningen, en uppgift, som jag icke funnit hos någon annan för- 

 fattare, och som säkert beror på egen iakttagelse, hvarav man kan 

 sluta till, att parningen sker temligen lång tid, förr än fogeln hun- 

 nit sin häckningsort. H o ltz fann fogeln på skogsmossarna på Got- 

 land redan den 26 april, boende i en gles, ung barrskog den 20 

 maj. Boet fans på en kalkstenshäll med något jord och utgjor- 

 des av en liten fördjupning med barr och bädd af några blad. 

 Andra bon fann Meyes på Kyrrö bestå av mossa med blad av 

 pil och hjortron eller Caltlia palustris. Även ett ovan beskrivet 

 'ägg från Gotland var lagdt i maj månad, då deremot alla de från 

 lap^pmarkerna hava blifvit funna emellan den 10 och 19 juni, och 

 Knoblock säger, att vid Muonioniska och Kautokejno har fogeln 



