274 



SMASPOV. NUMENIUS PH^OPUS. 



Gråbå säger, att honans ångestskri vid bo eller ungar är: 

 'kryryrykry', under det hanen stundom klagar: 'y — tjö'. Under 

 parningstiden jodlar fogeln 'tlöy', ofta återtaget, och Fåber säger, 

 att då han söker sin föda, utstöter han ett kaeklande läte. En- 

 ligt Jäckel låter lätet om sommaren, den 30 juli till 1 augusti: 

 'gyk gyk'; den 17 augusti hördes 2 stycken svara 'töy töy' på 

 härmad lockton. I fångenskap låter han, enligt v. Homeyer, höra 

 ett starkt 'dike dike'. 



Hans föda är mycket olika på olika platser och under olika 

 årstider, till och med under olika tider på dagen. På land sö- 

 ker han skalbaggar, även sådana som leva i gödsel, gräshop- 

 por, daggmaskar, sniglar, Limax agrestis^ på hedar bär av Empe- 

 trum nigrum och Vaccinium myrtillus^ i sött vatten hvarjehanda 

 insekter och larver. Fåber säger, att orsaken till denna och flere 

 foglars talrikhet vid Myvatn var den otaliga mängden av mygg, 

 som der finnes. På sandiga havskuster fånga de isynnerhet 

 Arenicola marina (L.), hvartill fogelns näbb synes särdeles tjen- 

 1ig, mollusker, Nerita littoralis m. fl., yngel av krabbor, Cran- 

 gon vulgaris Fåbr., Gammarus. 



Sedan fogeln på våren anländt till sitt fädernesland, använder 

 han någon tid till hämtande av krafter. Derefter fördela de sig 

 parvis och leva sedan troget till samman, söka sig bostad på 

 högt belägna ängar, kärr eller hedar och tillreda sitt enkla bo 

 bland gräset, der de göra en liten grop och begagna till bädd 

 endast obetydliga strån. Af ovan anförda uppgifter synes ti- 

 den för äggläggningen. Båda könen ruva; den ruvande varnas 

 av makan och lyfter vid minsta fara. Ruvningen varar enligt 

 Fåber 24 dygn. Derunder visa de mycket mod både mot andra 

 djur och menniskor. Fåber såg dem förfölja och slå med vin- 

 garne korpar och falkar. Huru tillfredsstälda dessa foglar äro 



med sitt familjeliv, är det dock anmärkningsvärdt, att många in- 

 divider lefva oparade, och sannolikt beror detta derpå, att deras 

 utveckling icke blir fulländad förrän vid två års ålder, och att, 

 om en av makarna går förlorad, den efterlevande icke ingår nå- 

 gon ny förbindelse. Häruti kan man även söka anledningen der- 

 till, att denna fogel så ofta under häcktiden träffas på platser, 

 långt avlägsna från häckningsorterna, hvilket åter föranledt mån- 

 gen att antaga fogeln hava häckat på ställen, der detta ej skett. 

 Med försigtighet böra derför alla underrättelser om ovanliga 

 häckställen för både denna och andra arter mottagas. 



Föräldrarna hava mycken omsorg om sina ungar, hvilka 

 bära sin dundrägt omkring 28 dagar. 



Fogeln saknar icke fiender. Jagtfalken kan väl betraktas 

 såsom den farligaste. Agg och ungar eftersökas av korpar, krå- 

 kor, måsar och labbar. Emellertid söker Småspoven med skrik 

 och vingslag driva dem på flygten. Fjällräven skall även ofta 

 eftersöka äggen och ungarna. 



Då fogeln är mindre skygg än sin stora samslägting, är 

 han också lättare åtkomlig. Vid boet slår han efter hund och 

 jägare, men skjutes väl der icke utom för vetenskapligt bruk. 

 Under flyttning om hösten kan man vid låga, sandiga eller dyiga 

 stränder från bakhåll temligen lätt fälla honom, och kan stundom 

 lyckas att skjuta ett par stycken i ett skott. 



Den unga fogelns kött anses utmärkt och mycket finare än 

 det av storspoven, men de gamla foglarnes är sämre. Hava de 

 länge hållit till vid havskusterna, är köttet tranigt, Lehm, Naxj- 

 MÅNN, v. Droste; men jag saknar egen erfarenhet derom. Även 

 äggen skola vara goda. Enligt Benzon, hos Dresser, sändas för 

 bordet färska '2igg från Färöarna och Island till Köpenhamn. Gulan 

 är orangegul. 



