364 



STOESPOV. NUMENIUS ARQUATA 



vid kusterna ser man stundom stora flockar samlade, och till 

 dessa sluta sig gerna även andra arter av vadare, njutande 

 av det skydd, som Storspovens vaksamhet bereder dem. Ofta 

 synes det, som om de olika könen hvardera för sig sällade sig 

 under flyttning tillsamman. I vissa trakter, såsom vid Medel- 

 havet, flytta de söder ut i små flockar. Han besöker även åker- 

 fält och väljer vanligtvis olika platser under olika tider på dygnet. 

 På avlägsna, lugna ställen håller han sig stilla midt på dagen, 

 då han brukar hvila från sina mödor. 



Då fogeln får gå ostörd, bär han kroppen vågrätt, halsen 

 S-formigt böjd och näbbspetsen snedt nedåt riktad. Ådrager sig 

 något ovanligt hans uppmärksamhet, så lyfter han bröst och huvud 

 högre, hvadan man lätt på långt håll med kikare kan se, om han 

 märkt den, som nalkas honom. Han går med temligen avmätta 

 och långsamma steg. Vid sökandet efter föda vadar han ofta i 

 grundt vatten, och Naumånn, fader och son, såg honom även ofta, 

 ehuru han ej ofredades, simma över en dam, 100 steg bred, även- 

 som i forsande vatten, som dock dref honom så, att han landade 

 långt ned på andra stranden. Oftast och under vanliga förhål- 

 landen flyger han med måttlig fart och temligen långsamma ving- 

 slag, — störd flyger han snabbt och med hastiga. Ju längre väg 

 han har att tillryggalägga, desto högre är flygten. Då han från 

 höjden slår ned, sker det med slutna vingar och såsom på en 

 rutschbana, i det han, hastigt närmande sig marken, åter höjer 

 sig, innan han slutligen slår sig ned. Han sänker än den ena, 

 än den andra sidan och vingen mot jorden. 



Han är mycket vaksam och har utmärkt synförmåga och 

 tyckes även hava särdeles god hörsel. Mycket betecknande är 

 hans läte. Det är starkt och klingande; tonerna låta, enligt 

 NAUÄfANN, som Fis och G, eller Fis, G, Gis i den trestrukna 



oktaven på vanliga instrument eller för den vanliga flöjten såsom 



ft 



1= 



i — 



■1^-: 



och 



la - - u 



Ha - - - u — id 



Baron Droste-Hulshoff betecknar locktonerna med fcz= 



-ft 



p — , 



Uppskrämd låter han höra varningsropet 



trau 



— ö 



u - - vik 



Tio --it 



A. E. Brehm säger, att fogeln, då han lyfter, ropar 'gurli'. 



Vid häckplatsen brukar honan om våren starkt jodla, under 

 det hon flyger omkring med dallrande vingslag. Sunde v all ut- 

 trycker det läte fogeln hade i Indien, med ett kortare och mindre 

 starkt 'triiii'. Enligt Gadamer skriker han starkt vid väderskifte. 



Födan är mycket omvexlande och olika under olika årstider 

 och på olika platser. Af insekter finner man i hans mage utom 

 Coleoptera^ såsom Melolonta solstitialis^ M. agricola m. fl., Scara- 

 bceus stercorarius, 8. vernalis talrik, Aphodius, Harpalus, Zahrus 

 gihhus, även gräshoppor såsom Acheta campestris samt flere andra 

 insekter af alla ordningar utom Lepidoptera; dessutom Phalangium 

 och andra spindlar. Alla dessa samlar han, enligt Naumann, 

 på trades- och betesmarker. I sött vatten fångar han flere arter 

 av Dytiscus^ Gyrinus, Notonecta^ ävensom larver av dessa — dock 

 obetydligt. Dessutom förtär han sniglar, Limax, och andra små 

 land- och söttvattens-mollusker. Redan Gesner fann dagg- 

 maskar jemte grus hos honom, och enligt Pallas förtär han även 

 ödlor. Vid havskusten utgöres födan av krustaceer m. m.; vid 

 Natalviken fann Gurney uti honom mollusker. Men icke nog 

 härmed. Även vegetabilier utgöra ofta hans förnämsta föda, så- 

 som bär av Empetrum nigrum och isynnerhet Vaecinium myrtillus, 



