STORSPOV. NUMENIUS ARQUATA. 



359 



Denna art saknas på Grönland, livarest deremot Numenius 

 jphceopus (L.) och N. hudsonicus Lath. finnas. Han saknas även på 

 Island, men blef dock, enl. Faber, en gång, den 6 september 1819, 

 skjuten på stranden vid Reykjavik. Hallgrimsson säger, att han 

 här är sällsynt, Kruper. På Färöarna finnes han under vintern, 

 kommer om hösten, då Småspoven flyttar bort, och flyttar sjelf 

 bort, då Småspoven på våren återkommer. Han är här mycket 

 skygg och vistas mest på stränderna. H. Muller. 



I Norge är fogeln allmän. Sommerfelt omnämner honom 

 bland dem, som förekomma i Ostfinmarken under sommaren; vid 

 Varanger iakttagen först i början av maj. Rasch säger, att han 

 i Vestlandet är talrik på alla lågt liggande mossar. Collett an- 

 märker, att den är en bland de tidigaste flyttfoglarne i Norge och 

 infinner sig vid Stavanger stundom redan den 22 — 24 mars, i 

 regeln i slutet av samma månad, flyttar över Kristianiadalen från 

 slutet av april till ut i maj, spridd eller i små flockar. Häckar 

 knapt vid Kristiania, men i kusttrakterna och på öarna samt på 

 de flesta stora myrar, isynnerhet de något högt belägna, till och 

 med i landets sydligaste del. Nilsson fann honom gå till pol- 

 cirkeln. G. GoDMAN såg honom på Bodö hela sommaren 1857, 

 men fann icke något bo. Flere övervintra vid kusten från Sta- 

 vanger till Trondhjemsfjorden. 1 det inre av landet och de högre 

 trakterna saknas han eller är tillfällig. Barth träffade honom 

 dock sommaren 1862 på Hindflyen i Vange, men fogeln omtalas 

 icke annars såsom besökande Dovre. Över Kristianiadalen fly- 

 ger han åtminstone vid vårflyttningen ofta så högt, att han icke 

 synes, utan endast lätet höres. Häckar på de flesta större 

 myrar, isynnerhet dem, som ligga något högt, om ock icke i 

 Kristianiatrakten; återkommer i augusti; under de första dagarne 

 av oktober äro de försvunna. Collett. 



I Sverige går han norr ut åtminstone till Dalarne, der Jäg- 

 mästare LuNDBORa träffade honom här och der häckande. Vete- 

 rinären Ahlberg sände mig en, erhållen den 28 Juli 1876 på 

 Limön vid Dalelvens mynning. Wallengren säger, att fogeln ej 

 häckar i Sverige norr om 64^, och Holmgren åter, att han i det 

 inre landet går föga längre mot norden än till 64^, men Palmen 

 tror uppgiften bero på en förvexling med N. phceopus. 



Mesch säger år 1844, att den i Upsalatrakten häckar och är 

 allmän. Veterinären A. Segerström har år 1876 meddelat mig, 

 att Storspoven häckar sparsamt på sänka beteshagar vid Fyris 

 norr om Upsala. Vid Rödbo, nära samma stad, hava under flere 

 år 2 stycken iakttagits. Under våren 1875 i stor mängd i Upland 

 och Södermanland, Lindblad, Jägarf. tidskr., och flockvis om 12 

 — 15 st., Carlsson. Odman omtalar honom såsom flyttande i flock 

 över Vermdö under början av våren. I Stockholms skärgård har 

 jag erhållit honom den 10 maj. Sällan torgföres han här i Stock- 

 holm. Till Mörkö, i Södermanland, ankom han år 1828 den 2 

 april. Från trakten af Finspong sände Lundborg mig en, fäld 

 den 3 april 1845. I Orebrotrakten häckar han allmänt. Högberg, 

 i Kil ej sällsynt, Löyenhjelm; i Örebro län förekommer han på 

 nästan alla kärrängar, Sundström. I trakten av Karlstad häckar 

 han allmänt, Cederström, Hammargren. Häckar allmänt i Vester- 

 götland. I Bohus län förekommer han, enligt meddelande av 

 KoLTHOFF, sparsamt, häckar ej i Göteborgstrakten, dit han kom- 

 mer i medlet av april, men ej träffats om sommaren. Malm. 

 Enligt Wright kommer han till Orust mellan den 13 och 20 april, 

 några kvarstanna över sommaren, men 'ågg äro der ej funna. 

 I Småland vid Alvestad och Bosseryd träffades han av Meves. 

 I Sönnerbo har jag stundom om somrarne åren 1841, 1859 — 73 

 iakttagit honom, men icke under häcktiden; i Ö. Småland, enligt 



