466 



SMALNABBÅD SIMSNÄPPA. PHALAROPUS HYPERBOREUS. 



gel, som bar nästan full vinterdrägt, v. Homeyek. Fåber ansåg, 

 att Myvatn på Island besöktes av så många fogiar till följd av 

 den otroliga mängd mygg, som der fans. 



Omkring Färöarna uppehåller hon sig om våren på flytande 

 tång; ansågs som förebud till ondt väder; häckar vid sjöar. Gr aba, 

 uppe i bergen. Muller. Även Landt omtalar henne. 1 början 

 av juni 1858 var hon talrik, erhölls vid Thorshavn den 28 maj 

 1861, Muller; synes nu vara mindre talrik än förr. 



I Ostfinmarken allmän om sommaren, Sommerfelt. Nordvi 

 har meddelat, att hon i Finmarken är överallt talrik; kommer 

 omkring medlet av juni, bor vid bräddarna av små pussar vid 

 kusten såväl som uppåt bergen, ofta flere par nära hvarandra; 

 har 'ågg i slutet av juni. Tager man en unge, kommer hanen så 

 nära, att man kan taga honom med handen; honan synes deremot 

 icke mycket bekymra sig om ungen. I Porsangerfjorden den 5 

 juli 1876 erhölls en nykläckt unge, som simmade i en liten pöl 

 bland Comarum palustre och Hippuris, Collett. Barth fann 

 henne, på en resa till Lofoten, på Andö i kärr, mossar och gräs- 

 beväxta holmar i havet. På Långö ej sällsynt; ungarna voro i 

 medlet av juli 8 dagar gamla. Bebor Dovre, även vid Fokstuen, 

 erhållen vid Valders, 61° n. br., som anses vara sydligaste grän- 

 sen för dess häckning, Collett, Erhållen i närheten av Kristia- 

 nia, Rasch. 



Baldamus säger år 1858, att hon häckade ej i Lappland, 

 utan på Spetsbergen, hviiket dock förhåller sig tvärtom. Redan 

 Linné erhöll henne från Lappland, der hon stundom är talrik; 

 kommer dit mot medlet av maj, häckar, och i slutet av juli fin- 

 nas ungar i stora svärmar; flyttar bort i medlet av augusti; finnes 

 icke, enl. uppgift, i flere skogstrakter, men i fjelltrakterna i Karesu- 

 ando är hon icke sällsynt. Mycket sällan har hon träffats i Sveriges 



sydliga trakter, och jag har icke funnit eller erhållit några be- 

 stämda uppgifter om att hon visat sig inåt landet. Hon (?) omnäm- 

 nes bland Söderfors samlingar av Grill 1796. På Öland fäldes 

 av Dr. Holmberg den 11 juli 1867 ett par i börjande ruggning; 

 hanen hade liggfläckar; en tredje fans i deras sällskap, Meyes; 

 de voro säkerligen stadda på flyttning. En ung hona erhölls vid 

 Olands södra udde av Kolthoff den 16 augusti 1869, Arnell; 

 dessutom har Kolthoff erhållit henne der omkring den 14 — 18 

 augusti; de gamla synas flytta tidigt, och honorna möjligen (?) före 

 hanarne. Vid medlet av september 1835 sågs, enligt Nilsson, 

 vid Högestad i S.Ö. Skåne i ett kärr, en mil från Östersjön, en 

 liten flock, hvarav en erhölls. En ung hane fäldes av en jägare, 

 Granelli, å St. Herrestad den 30 augusti 1875 och finnes i mu- 

 seet i Ystad, N. Bruzelius. Huru sparsam fogeln är, kan man 

 finna av dessa fåtaliga uppgifter. 



Brunnich omtalar henne ifrån Kristiansö. Hon besöker tem- 

 ligen sällan Danmark; Teilmann erhöll henne vid Vesterhavet 

 (Nordsjön), sköt henne en gång vid Fiilsjön. Hon träffades vid 

 Helsingör i november 1825, på Saltholmen i Öresund den 20 

 september 1874, vid Grena på kusten 1850, på Möen och vid 

 Sliens utlopp; på Jutlands vestkust, Boie, Kjjsrbölling. 



Till Slesvig och Holstein 'synes' hon komma regelbundet och 

 icke alltid ofrivilligt; i oktober 1874 drev, efter veckotals vac- 

 kert väder, en liten flock omkring vid Langeness, har dessutom 

 några gånger träffats vid östra kusten och flere gånger vid vest- 

 kusten, sedd den 7 jan. 1876, vid Husum den 28 augusti 1877 



o 



3 st. Ar 1879 under vintern från september, dessutom flere 

 gånger iakttagen i Nordsjön vid Husum, Rohweder. Sällan om- 

 talad från Heigoiand. En ung fogel erhölls den 13 augusti och 

 en dylik i oktober, se ovan. Under 20 år, som Gätke (år 1875) 



