522 



SUMPSNÄPPA. 



TRINGA ALPINA. 



Hon häckar på platser liggande nära vatten och bevuxna 

 med kort gräs. Hanen leker tidigt på morgonen och vid sol- 

 nedgången, flyger i zig-zag över boet, sänker sig nedåt med 

 dallrande rörelser och låter höra ett snurrande ljud 'tvarrr', som 

 endast höres på kort avstånd. 



Lätet är annars vid flygt 'trij trij', eller 'try try'. Man har 

 liknat det vid ljudet av små klockor. Parningen sker om af- 

 tonen. 



Boet utgöres av en liten håla i marken med bädd av fint 

 gräs och små rötter eller vissna blad. Äggen 4, ligga med spet- 

 sarna mot hvarandra, läggas i Danmark mellan 29 april — 15 juni, 

 Benzon enl. Dresser. Hanen håller sig i närheten av boet 

 och visar stor oro, då någon närmar sig. Sällan lägger honan 

 äggen i en annan fogels bo. Wiese omtalar dock, att i ett lärkbo 

 funnos 3 lärkägg och 2 ägg av Tr. alpina. Sedan de förra blivit 

 borttagna, lade den senare ytterligare 2 'ågg. 



Båda könen ruva och hava liggfläckar; ruvningen varar 16 

 dygn, och fogeln trycker hårdt på äggen. 



Ungarna lemna boet dagen efter, sedan de blivit utkläckta, 

 och följa föräldrarna, som lägga föda framför dem, tills de sjelva 

 kunna uppsöka den. 



Sedan ungarna blivit flygga, slå de sig tillsamman med andra 

 ungfoglar. De anses icke fortplanta sig förr än på tredje året. 

 Derav kan man förklara, att man inpå sommaren på många plat- 

 ser träfl*ar fogeln utan att hon häckar. 



De unga foglarna börja rugga under medlet av augusti, de 

 flesta under senare hälften av samma månad. De gamla rugga 

 vanligtvis i september. Ruggningen försiggår långsamt och varar 

 tills in i oktober. Vinterdrägten varar ofta till slutet av april och 

 in i maj, någon gång i juni. 



Denna art är bland alla vadare den, som är rikast på indi- 

 vider. Talrikast är hon vid havsstränderna, särdeles dyiga, och 

 håller sig i synnerhet på de delar derav, som vid ebb lemnas av 

 vattnet. Hon besöker likväl sött vattens stränder och kärr, öppna 

 för solen. Hon träffas sällan ensam, lever största delen av året 

 i stora flockar, i synnerhet under flyttning, och ofta åtföljas min- 

 dre flockar av andra arter, såsom Tr. minuta^ Tr. Temmincki m. fl. 

 Teilmann omtalar, att hon vid flyttning hvilar på havsytan, hvil- 

 ket betvivlas av Fåber, som anser, att hon, lika litet som de 

 små landtfoglarna, behöver göra det. Jag har väl ej sett denna 

 art hvila på havsytan, men väl flere arter av små landtfoglar. 

 Hon är föga skygg, dock mera uppmärksam i flock; är livligare 

 om aftonen än på dagen. Individer av större arter synas anföra 

 flocken, lyfta och slå sig ned först. 



^^^^ flyO^^^^j som är lätt och snabb, har hon vingspetsarna rik- 

 tade bakåt, och derunder låter hon höra ^{i pipande läte, hvilket 

 även höres, då hon blir uppskrämd. Sjelva flygten åstadkommer 

 Qii surrande ljud. Kruper såg henne på Island följa Charadrius 

 morinellus och säger, att hon synes hava lärt det läte, hon i 

 synnerhet om aftnarna låter höra vid häckplatsen, av sin an- 

 förare. 



Födan utgöres av små insekter, såsom mygg, larver av Chi- 

 ronomus fplumosus ?), maskar, små skalbaggar, Aphodius m. fl., 

 levande i gödsel, Orchesia^ små enskaliga mollusker, Vertigo sep- 

 temdentata Fer., Littorina^ Rissoa^ små krustaceer och, enl. Jäckel, 

 små frukter eller frön av Ranunculus, Potamogeton, Polygonuni 

 persicaria, Nymphcea alba. Dessutom finner man i magen kon- 

 ferver och grus. På Jäderen under sommaren förtärde hon, enl. 

 Collett, mest daggmaskar. 



