MORKULLA. SCOLOPAX RUSTICULA. 



555 



kullar ungar, hvarav även förklaras det förhållandet, att hon, i saknad av 

 skydd under häckningstiden och förföljd mer än någon annan fogel, det 

 oaktadt icke blivit utrotad. 



Morkullan uppgives rugga under flyttningstiden om våren, och för 

 andra gången skall hennes ruggning börjas i juli och ej vara slutad i nov. 

 Ytterligare undersökningar derom erfordras. 



Morkullan är på Nolsö, en av Färöarna, träffad en gång den 

 5 nov., 1852, H. Muller. 



Hon har i Norge stor utbredning. Går upp till Tromsö, 

 CoLLETT, hvilket dock måtte vara sällan, då hon annars icke 

 omtalas från så nordlig trakt. På Lofoten, Bårth. På Bodö, 

 uppåt bergen, sågos 3 st, F. och G. Godmån; i S. kusttrakterna, 

 i Bergens stift och omkring Stavanger samt norr ut till gränsen 

 av Nordlanden övervintrar en del; erhållen i maj, vid kusterna 

 den 10 okt, Collett. Ungfoglar besöka om hösten högfjellen, 

 hålla till bland Salices bland Riporna; stundom talrika; i slutet 

 av sept. draga de åter ned till låglandet. Enligt 'Frus', 'Råsch', 

 Lloyd, går hon i Norge 3,800 fot över havet i sept. Om som- 

 maren bor hon aldrig över barrträdsområdet, fastän hon stundom 

 besöker björkbältet. I mellersta och södra Norge talrik; Barth 

 beräknade, att år 1871 erhöllos i Norge 500 st, derav 300 fån- 

 gades om hösten i 'Stok', utsatt för Tetrao-arter, Collett. S.Ö. 

 Norge vid mild väderlek i slutet av mars— slutet av april; S.V. 

 Norge, der hon stundom övervintrar, i början av april, 'Rasch' hos 

 Lloyd. Rasch säger 1838, att hön var talrik i de Kristiania 

 närliggande skogarne, och att hon icke lemnade Norge, förr än 

 kölden tvang henne dertill. I Dröbak temligen talrik; ej der 

 föremål för jagt, fångas dock stundom i snaror och säljes, liksom 

 i Finland, med avhugget näbb såsom Hjerpe, '— s — '. I alla 

 Norges skogstrakter allmän. Kommer till Kristiania i början av 

 april, stundom i de sista dagarne av mars; i slutet av april drar 



hon till granskogen. Draget började omkring kl. 9 e. m.; varar 

 till över midsommar och sedan ungarne äro utkläckta; häckar i 

 närheten av Kristiania; stannar till början av dec. Hennes av- 

 tagande anses bero på dess hårda medfart i mellersta Tyskland, 

 enl. Collett, som således anser fogeln flytta dit från Norge. 

 Enl. en gammal engelsk sång kom hon till England från Norge, 

 F. BoiE. Den 16 aug. 1875 vid Suluhöen, Gudbrandsdalen, vid 

 + 15 till 16° och SV. vind fans hon sparsam i björkliderna; stundom 

 tillsamman med Beckasiner, C. S. 



År 1845 I vid Lycksele, Löw. ; 1862 i Sverige talrik, Lind- 

 blad. Kom ett år den 15 maj till Gellivare, 67° 10' n. br. 

 Häckar der och söder ut till N. Skåne. Färska 'ågg funna i början 

 av april till medlet av juli, så att fogeln anses häcka 2 gånger 

 årligen, Westerlund. A. F. Kjellerstedt säger år 1866, att 

 hon var mycket sällsynt i Vesterbottens län. Allmän i Ånger- 

 manland och Jemtland, der man tror, att hon sticker hål i kornas 

 juver, en uppgift som troligen härleder sig från de hål, hon gör i 

 kokakorna. År 1868 i Norrbottens län i trakten av Storsjön 'god 

 tillgång', men svårt att finna goda 'sträck'; år 1869 i Jemtland 

 mindre tillgång under vår och höst, L. J. Hallgren. Kläck- 

 färdiga 'ågg i Undersåker den 2 aug., Meves. Häckar, men är 

 högst sparsam i V. Helsingland, E. Björklund. Vid Berg, S. 

 Helsingland, hördes hon 1832 första gången den 4 april, W. v. 

 Wright. År 1868 i Gestrikland, i temligen stor mängd, C. W. 

 Hedenström; häckar enl. meddelande av Hartmann; antalet 

 var 1869 — 70 ej förminskadt och ej obetydligt, C. W. Heden- 

 ström. I Horndal, S.Ö. Dalarna, 60° 43' n. br., häckar hon all- 

 mänt. Lundborg. År 1865 i Falutrakten allmän, i Leksand fåtalig. 



I N. Upland god tillgång år 1868, Segerdahl; år 1869, i No- 

 runda, N. Upland, i avtagande, syntes vid spårsnöjagt den 4 nov., 



