594 



HORSGÖK. SCOLOPAX GALLINAGO. 



sänker sig snedt nedåt, och åstadkommes högst sannolikt med 

 vingarna, även Se. Brehmi med 8 par stjertpennor och något 

 mörkare färg erhållen på våren 1850, C. Jäger. Den ^i 1858 

 erhöllos (trol. i Warthausen) 3 friska 'ågg (2:dra kullen). Före- 

 Jiommer i Wlirtemberg, Cålwer. Träffad i Tiibingen efter tidig 

 och kall vinter den 23 febr. 1855, K.-Wårthatjsen. Vid undre 

 Bodensjön ofta under tiden för vinskörden även vid Konstanz, 

 Walchner. 



I Tiickelhausen iakttagen av E. Tauber under sommaren 1878. 



Häckar allmänt i Bayern; iakttagen 1853 den t, hade '?igg 

 den V. Talrik hösten 1853; den tt 50 st., de sista den tJ; 1854 

 de första den ¥, bräkningen hördes först den V, sista gången den 

 ¥. Måsar, Larus ridibundus^ störde den V^ ej Horsgökarna, oaktadt 

 de kretsade Över dem. Hösten 1855: få stannade till 20 nov., 

 somliga sågos ännu senare, och en även den 8 febr.; draget bör- 

 jade den 8 mars. I magen: frön av Alisma^ Polygonum^ Scirpus- 

 och Carex-MtQY. Höstdraget var dåligt, varade under okt., d. 15 

 sågos 12 st. i flock. En och annan övervintrade till 1856 vid 

 varma källor, vårflyttningen började d. f fåtaligare; d. V upphörde 

 bräkandet; den 9 mars 1857 började vårflyttningen; den 17 aug. 

 omkring 400 st., den ^-i, ¥, fu hördes bräkning: en åt gången, 

 Jäckel. Från Bayern omtalas även, att han i Main-trakten under 

 hösten 1853 var talrik; i Unterfranken ofta vid små gölar i unga 

 barrträdsplanteringar; vid Ansbach den 2 nov. omkring 50 st., de 

 sista den 15 dec. År 1854 syntes de första den 16 mars, de 

 hördes sista gången den 16 juni, Jäckel. Vid Erlangen träffad 

 mellan den 20 och 23 april 1871, G. v. Koch. I Mittelfranken 

 på somliga ställen ej sällan häckande, under flyttningstiderna år- 

 ligen och ofta ganska talrikt, många övervintra vid öppna källor. 

 I Oberfranken erhållen den 4 maj 1853. I S. Tyskland: 1842 



d. \l 1843 d. \^ 1844 d. I, Ä, 1846 \\ il, 1847 \-% Heuglin. 

 I Schwaben och Neuburg häckade han 1855 i torvmossar, men ej 

 talrikt. Under föregående år torgfördes han under flyttningsti- 

 derna talrikt, men nu sällan; i Memmingen den talrikaste Becka- 

 sinen; enkla par häcka i Mindelthal, der han var talrikast under 

 flyttning 1847 och 1851, då han visade sig i hundratal. Då 

 floderna stego Över sina bräddar, drogo de sig till åkrar och träd- 

 gårdar, Leu m. fl. Kom den 23 mars 1855 till sin häckplats i 

 Klingenbad, K.-Wårthausen. I Mindel 1847 och 1851 på tåg i 

 mars och i aug. — okt. talrik; så ock ofta även i nov. År 1851 

 kommo många hundrade; uppehöllo sig stundom på åkrar. En 

 hvit var. fans. Från Nedre Aisch-trakten m. fl. omtalas, att han 

 kommer dit ofta i slutet av febr. och början av mars, vanligen 

 efter medlet av månaden, samt häckar; i aug. samla sig flere 

 hundra på mossarna. Agg, hvilka, likasom små ungar, ofta 

 söndertrampas av boskapen, torgföras likasom Vipans. Bortflyttar 

 i okt. och början av nov.; en och annan stannar under milda 

 vintrar och uppehåller sig vid varma källor, som ej tillfrysa. År 

 1857 var ett utmärkt Beckasin-år, Jäckel. I Bayern under det 

 torra året 1858 högst få, de första syntes den 19 mars. 



I Schweiz talrik under mars, april, aug., nov.; många häcka, 

 och alltid övervintra några, men de flesta bortflytta, Schinz. I 

 Schaffhausen årligen på flyttning, Goeldlin. Kommer i slutet av 

 sept. till Ticino; förtär insekter, maskar och mollusker. Riva. I 

 Bruyére, Freiburg, ej sällsynt på hösten, O.-Gålliard. Häckar 

 i Genéve-dalen, F.-Beaumont. I Rhendalen på flyttning, Stölker. 



I Oberlausitz vanlig häckfogel, stundom talrik under höst- 

 flyttningen; träffas under mars till okt., Tobias. Neumann och 

 Grunewald omtala honom i Grossenhain; under år 1879 den 20 

 mars sågos flere, den 30 mars 34 st., som höllo sig mest parvis; 



