HORSGÖK. SCOLOPAX GALLINAGO. 



599 



1879, Tåczanowski. I Hongkong under vintern mycket allmän, 

 i maj erhölls en; om sommaren hava nästan alla bortflyttat. På 

 Formosa i mars och den 22 okt. 1865. I Takow mycket talrik 

 under vintern. I Foochow i december 1861 allmän. Den van- 

 ligaste arten i sank mark i trakten av Amoy; ej om somma- 

 ren. I Amoy erhöllos 1866 de första den 30 sept. På Hainan 

 iakttagen i febr. i små flockar, Swinhoe. 



Allmän i Japan, Blakiston, Pryer. Erhållen vid Hakodadi 

 den 24 sept. 1865, Whitely; i maj av Blakisto?^, Swinhoe; er- 

 hållen vid Jokohama den 10 febr. 1870, Dresser. Träffad på 

 Filippinerna. 



I V. Malaystaterna jemförelsevis mindre talrik, Kehlham\ 



Scol gallinago omnämnes på Java av Horsfteld, men den 

 lärer vara 8. stenura Temm.; omnämnd från Sumatra, Raffle. 



I Amerika är han knappt träffad. På Bermuda skola hava 

 erhållits 2 st. i dec. 1847, Wedderburn. Även omnämnd från 

 Cuba, der dock i stället förekommer Scol. Wilson^ och från Porto- 

 rico (uppgiften tvivelaktig). 



Från SandwichsÖarna omnämnd, men även tvivelaktig. 



Angående Horsgökens ruggning må, till hvad derom redan 

 anförts, tilläggas, att Meves erhöll en den 26 april, som knappast 

 visade någon nötning å fjädrarna, och att Naumann säger, att 

 de gamla rugga i juli. 



Stående lugn bär han kroppen vågrätt, halsen indragen, näb- 

 bet snedt nedåt. Då han är livligare, höjes bröstet. Han flyger 



^I Kehlhams avhandling, nu utkommen, äro härifrån omtalade : Numenius ar- 

 quata såsom talrik under N.Ö. monsonen, under nov. på Pulo Nongsa, utanför 

 Singapore, på korallreven; Num. phceopus vid Singapore under samma tid; talrik 

 den 26 nov. 1879; Limosa cegocephala, en erhållen; Totanus glareola, ej sällsynt; 

 erhållen den 19 april, i Singapore den 18 nov. ISl 9-^ Äctitis hy poleucos tahik under 

 nov. samma år. 



oftare från en plats till en annan, än han går. Flyger hastigt 

 med litet utsträckta vingar och med nästan knappt hörbart ljud, 

 hvilket dock höres, då han flyger rakt bort och mest av feta fog- 

 lar med tyngre flygt. I synnerhet de magra flyga i början i zig-zag, 

 ofta med än den ena, än den andra sidan nedåt vänd. Endast i högsta 

 nödfall simmar och dyker han, Naumann. Han har hos oss sitt 

 vanliga tillhåll i kärr, på sänka ängar och i närheten av sött 

 vatten, uppehåller sig på marken; dock får man stundom se ho- 

 nom sitta i träd, vanligtvis ensam eller parvis; endast vid flytt- 

 ning och under vintern träffas han i mängd tillsamman eller i 

 flock. Han är vanligtvis och liksom hos oss ganska skygg; mindre 

 dock då han är fet och vid vackert väder. 



Flyttar vanligtvis om natten. Rådde iakttog en uppbrytande 

 Beckasinflock. Få minuter efter solnedgången den 11 sept. sam- 

 lade den sig på tillrop av 3 foglar, som med häftigt snurrande 

 lyfte och först gjorde en vid båge åt NO., men, sedan från alla håll 

 Beckasiner även under starkt läte slutit sig till dem, så att 

 flocken utgjorde vid pass 50 st., drogo de åt söder. Flyttar 

 under vissa omständigheter om dagen, enl. Baldamus i synnerhet 

 om storm och oväder äro i antågande, då små flockar draga tem- 

 ligen hastigt över, föregångna och efterföljda av ^ Scol. major. 



Födan utgöres i synnerhet av insekter och maskar, deribland, 

 enligt v. Muller, blodiglar, daggmaskar, insektslarver, såsom av 

 Mygg, Sländor, Phryganea med deras hus. Skalbaggar, som leva i 

 vattenbrynet och i gödsel, nakna och andra små mollusker, Nau- 

 mann. Frön av Polygonum (aviculare el. convolvulus)^ Fanicum 

 glaucum och Skalbaggar, Hydrohius fuscipes- Även finner man 

 något grus i magen. De osmälta ämnena uppkräker han åter. 

 Söker föda i skymningen, efterlemnar liksom Morkullan spår efter 



