602 



HORSGÖK. SCOLOPAX GALLINAGO. 



norna att utväxa, och vid pass 14 dagar derefter äro ungarna 

 flygga. De gamla hålla flygövningar med de unga, iakttagna av 

 HiNTZ den 8 juli kl. 8— i9 f. m. De sköto nedåt såsom vid 

 bräkning, utan att dock låta sådan höras, om ej svagt. 



Jagt på Horsgöken är mycket omtyckt, emedan den tager skyt- 

 tens hela skicklighet i anspråk. De unga foglarna äro lättare att 

 skjuta än de gamla, emedan de flyga rakt bortåt. Han jagas med 

 stående hund och bör endast jagas om hösten. I lyckliga fall 

 kunde i Tyskland, enligt Naumann, av en skicklig skytt fällas 

 70 — 80 st. om dagen, hvilket nog sällan händer någon hos oss. 

 Man har även jagat honom med skräm och med nät, men knappt i 

 vårt land. Bästa jagten anses kunna göras under den varmaste 

 tiden på dagen kl. 10 — 3; han lyfter förr och flyger längre mot 

 aftonen. Står hunden för en Horsgök, flyger denne snedt upp, alltid 

 mot vinden eller utåt mot kärret, emedan hunden söker mot vin- 

 den och fogeln söker avlägsna sig från hund och skytt. Frus 

 ger följande råd. Låt honom flyga och skjut först på 40—50 

 alnars håll. Faller han vingskjuten, så knip honom under vin- 

 garna så hårdt, att man känner fingerspetsarna mot hvarandra, 

 och han dör på ett ögonblick. Är du läckermun, så låt honom icke 

 hänga länge, utan spisa honom temligen färsk. Han är inom 

 Norrbottens och Vesterbottens län fridlyst från och med den 16 

 mars till och med den 20 juli, i övriga delar av riket från den 

 16 mars till den 10 juli, enligt Kungl. Kung. den 27 sept. 1879. 

 Köttet är av utmärkt beskaffenhet, dock ganska olika om 

 fogeln är fet eller mager, troligtvis även efter den föda han för- 

 tärt. Fogeln bör i synnerhet vid varm väderlek anrättas så snart 

 som möjligt. Man har sedan länge brukat steka den utan att 

 inelvorna uttagits, såsom i England, Polen och andra länder, men 

 han bör tillredas på samma sätt, som vi förordat om Morkullan. 



1 fångenskap vänjer han sig, enligt Nåumann, snart vid men- 

 niskan, blir mycket tam och lugn; förtär med insekter och ma- 

 skar blandad föda; sitter om dagen trög och sömnig, men är om 

 natten orolig. 



Ibland \im\^ fiender nämnas Falkar och Hökar, Räv och Vesslor. 

 Aggen tagas av Kråkor m. fl,, och på många orter, dock icke 

 i vårt land, insamlas de till köket. Vid översvämning eller 

 efter ett starkt regn gå många 'é.gg förlorade, säger Naumann. 



Ibland fjädrarna leva; Nirmus truncatus Nitzsch; N. scolo-^ 

 pacis Denny; N. tristis Giebel; Lipurus sp. Giebel. 



Uti inelvorna leva: Holostomum erraticum Dvi.- Monostomum 

 attenatum Rud., i grovtarmen; Heinistomum spatula Dies., JJi- 

 stomum militäre Rud.; D. ovatum Rud., i Bursa Fabricii ; D. 

 echiniferum Dies.; Twnia citrus Krabbe, i Slesvig, i aug.; T. em- 

 bryo KuABBE, Slesvig, i juli; T. jilum Goeze, även på samsläg- 

 tingarna ra. fl.; T. crassirostris Krabbe, i Slesvig; T. paradoxa 

 Rud.; T. gallinaginis Rud. 



'^Al^ Arist., VIII 5, 8, har blivit på lingvistiska skäl hitförd, men troligtvis 



felaktigt. Cf. Sundev., Arist. n. 139. 

 Gallinago s. Rusticida minor Gesn., Av. 1555, 487; Gesn. Red. II 1669, ^2Q. 



Alde., Orn. III 1635, L. 20, C. 53, 137. 

 Scolopax s. Gallinago minor Jonst., Av. 1657, 110. 

 Gallinago minor Bellon. 54. Rat, Syn. 1713, 105. 

 Numenius gallinago L. S.N. I; Il 1740, 47; VI 1748, 2Q. 

 Numenius n. 143, L. Fn. 1746, 52. 

 Scolopax, Capella ccelestis Klein, Hist. Av. 1750, 100; Stemm. 1759, 20; Vöo-. 



1760, 185. 

 Scolopax ex. p. Hasselq., It. Pal. 1757,287. 

 Scolopax gallinago L., S.N. X 1758, 147; Fn. II 1761, 61; S.N. XII 1766, 



244. Bmss., Orn. V 1760, 298; (Se, med. Klein excl.) Ed. 1763, II 



285. Brunn., Orn. 1764 n. 160—162. Scop., Ann. I 1769, 97. Ph. 



MtJLL., L. S. II 1773, 397. Mull., Prodr. 1774 n. 23. Fabr., Fn. 



1780, 106. MoHR, Isl. Nat. 1786, 44. Bergius, Tal. 1787, 85, SQ. Gm., 



L. S.N. 1788, Qi62. Lath., Ind. II 1790, 715. Lath.-B. III, 1 1796, 108; 



