DUBBEL BECKASm. SCOLOPAX MAJOK. 



621 



av Diptera^ Phryganea, med deras bon, och han förtär även sand. 

 De osmälta ämnena stöter han åter upp. I dy äro hålen efter 

 näbbet en tum djupa, stå ofta tätt tillsamman. Träcken är mörk- 

 grön och tunn, Lindblad. Föda i juni, på Dovre, insekter, hos 

 en till hälvten fjäderklädd unge endast Lumhrici. 



Häckar mest å sänka, starrbevuxna ängar och kärr med 

 mindre vattendrag. Håller sig på häckningsorten till slutet av 

 juli. Lekplatserna bibehållas år efter år. Hanarnes lek börjar 

 vanligen i mellersta Sverige omkring medlet av maj, varar till 

 slutet av juni, sedan honorna börjat ligga, Lindblad. Under 

 fortplantningstiden i högfjellen i Norge håller han sig huvudsak- 

 ligen i gräs- och blomsterrika delar av videregionen, hvilken 

 även Dalripan föredrager. Om dess lek hava vi de förnämligaste 

 underrättelserna från vår nord, såsom av v. Gbeipp, Söderberg, Ga- 

 DAMER, Lindblad och senast av Collett uti Dressers arbete. 

 Hanarne valde till lekplats vid Sigtuna en tuvig buskbeväxt myr 

 på en liten öppen och torrare plats, beväxt med kort starr och 

 5 — 600 alnar i omkrets. Lekplatser nämnas även från Lunda 

 och Vedbo. Sången och spelet höras endast på kort avstånd. 

 Leken börjar, så snart det blir mörkt, men redan mot skymnin- 

 gen samlas foglarna på stället, men hålla sig stilla och tysta i 

 gräset. Efter skymningen börjas leken ungefär som orrlek. De 

 låta höra en sakta hvisslande sång, springa stundtals och flaxa 

 efter hvarandra, slås och väsnas utan att vara skygga. Lätet 

 under leken har man tyckt likna: 'hy hy hy'; det ökas småningom 

 i hastighet och finhet och slutas med några klara och långsamma 

 'piu piu', hvilka icke sakna en melodisk klang. En fogel håller 

 derjemte alltid en slags bas, eller låter han höra ett porlande läte, 

 nästan starkare än det förra. Efter ett sådant spel följer en längre 

 paus, hvarunder foglarna jaga hvarandra, tills åter någon hoppar 



upp på en tuva, sträcker ut och skakar vingarna samt börjar sån- 

 gen, då de andra strax instämma. Spelet fortfar till nära midnatt, 

 då det tystnar för en stund, men börjas åter i första gryningen och 

 fortsattes tills det blir ljust. Ibland 7 st., som Söderberg under 

 maj månad fångade under spelet, fans ingen hona. Leken fortfar 

 ännu i slutet av maj. Gadaier omtalar även spelet vid Tida- 

 holm. Fogeln står temligen stilla och har derunder ett fint takt- 

 messigt läte ; derefter slår han käkarna tillsamman, hvarigenom 

 ett knäppande ljud uppkommer; lätet liknar 'dy dy di dylleraren' 

 etc. Ljuden hÖras vid lugnt väder 3 — 400 steg. Under det fo- 

 geln knäpper, spänner han ut fjädrarna och flaxar med vingarna. 

 Härunder stå foglarna på linie. Sången börjas av den ene 'fl.ygel- 

 mannen' och fortsattes utefter hela linien, men knäppandet sker 

 'en corps'. Under detta spel voro foglarna icke rädda, utan man 

 kunde komma dem på 3 — 4 stegs avstånd. Till dessa aftonunder- 

 hållningar infunno sig foglarna tidigt, stundom kl. 5 e. m., och 

 alla springande, ej flygande, och de fortforo till efter midnatt. 

 Leken varar från mtij till omkring den 1 juli; under juni månad 

 besöktes lekplatserna endast av hanarne. Vid Tidaholm fans den 

 enda av Gadamer kända lekplatsen. Till lekplats väljas mossar 

 och ängar, stundom så sänka, att vattnet stänker omkring fog- 

 larnas fötter. Då de komma nära hvarandra, slås de med vin- 

 garna, Lindblad. Spelet skiljer sig från samslägtingarnas deruti, 

 att det sker ej under flygt, utan till fots. På en sank, tuvig plats 

 samlas 8 — 10 par, flere eller färre, i slutet av maj, och spelet 

 varar under en månad eller till dess honorna börjat ruva. De 

 utspärra fjädrarna, sänka vingarna och utbreda stjerten, Collett 

 hos Dresser. 



Boet utgöres av en liten grop i mossa, på en tuva eller 

 emellan sådana, vanligtvis med några nedböjda strån till bädd. 



