624 



DUBBEL BECKASIN. SCOLOPÅX MAJOE. 



163. Saund., Ibis 1871, 389. C. Rey, Syn. Eur. Brutv. 1872, 109. 

 Alst., Br., Ibis 1873, 70. Schal., J.f.O. 1876, 22; 1881, 300. Malm, 

 Fn. 1877, 288. Gr. EaGER, Schiav., Thiele etc, J.f.O. 1880, 397; 

 1882, 97. 



Gallinago media ?Sykes, P. Z. S. 1832, 163. Vidal, Madr. Mem. 1851; 

 ref. J.f.O. 1855, 313. J. Eeinh., Vid. Med. 1853; ref. J.f.O. 1854, 441; 

 Ibis 1861, 11. LiCHT., Nomencl. Av. 1854, 93. ?Swinh., Ibis 1866, 

 294. 



fScolopax autumnalis v. HoM., Isis; Orn. Br. 1881, 47. 



Gallinago Montagui BoNAP., Comp. List. 1838, 52. 



Scolopax solitaria Macg., Man. Br. B. II 1840, 102. 



Äscalopax major Kets. u. Bl., Wirb. Eur. 1840, n. 356. v. d. MIjhle, Orn. 

 1844, 108. Jack., N-a 1852 2 H. 122; 1853, 398; 1857, 384; Ber. 

 Bamb. 1863, 81; Abh. N. G. Nurnb. 1864 III 121. Wall., N-a 1852, 

 88. Heugl., v. no. Afr. 1856, 316. RÖMER,Nass. 1863, 59. v. Noedm.^ 

 J.f.O. 1864, 375. BoEGGE., Nordd. 1869, 119; J.f.O. 1871, 212. Höll., 

 Wirb. (1871) 78. v. Fisch., J.f.O. 1872, 389. Rohwed., V. Schl.-H. 

 1875, 18. 



Telmatias hrachyptera Beehm, Vogelfang 1855, 305 + T. uliginosa. 



Äscalopax media Jäg., Wetter. Vög. 1858, 27. 



^Telmatias alticeps Beehm, v. Hom., Orn. Briefe 1881, 47. 



Dubbel Beckasin, Dobbeltbekkasine, Bekasine. Lindbl., Jägarf. T. 1863, 

 15; 1866, 42; 1867, 226; 1869, 91; 1871, 174,-6 251; 1876, 69; 1877, 

 47, 117; 1878, 234,-5; 1879, 189-90; 1881, 129. Baeth, 1. c. 1863, 124; 

 ' 1866, 46; 1873, 71; 1876, 17; 1879, 217; Erfar. 1874, 119, 120-3, 317, 

 318, 324. Mw., Jägarf. T. 1864, Q^. (Lundb.), 1. c. 96. Stettee, 

 Sieb. N. Verb. Hermannstadt 1864, 236; ef. v. Hom., Wand. 1881, 232. 

 Dicks., Jägarf. T. 1865, 95; 1866, 55. M^xmontan, 1. c. 1865, 83. 

 C. Riddeeb., 1. c. 95; 1866, 47. Wheele., 1. c. 1865, 96. Sylv., 1. c. 

 96; 1866, 57. Meukow, 1. c. 1865, 97. Kjelleest., 1. c. 1866, 41. E. B., 

 1. c. 48. Palm, 1. c. 50; 1869, 57. Holmbl., 1. c. 1866, 53. Gr. C. 

 Beck-Fb., 1. c. 1866, 59; 1868, 157. Lewenhaupt, 1. c. 1868, 47; 1874, 

 230. Gad., 1. c. 1868, 127. Caels., 1. c. 127; 1869, 60, 251; 1876, 77. 

 Hedenste., i. c, 1869, 54. Lundq., 58, 247. Gyllensp., 1. c. 59. v. 

 Ess., 1. c. 60. v. Nolck., Jagd.-Z. 1869, 152; Jägarf. T. 1869, 92; 

 1870, 142. H. H^TH, 1. c. 1869, 149. Ros., 1. c. 160. Lageeste., 1. c. 

 161. Heepm., i. c. 162; 1872, 165. Geipenst., 1. c. 1869, 222-3. Henn., 

 1. c. 245. Lageege., 1. c. 1870, 13. Jagts. Visb. 1. c. 15. Hintze, 

 1. c. 1871, 9. H. O. Falk, 1. c. 1871, 2Q. Daniels., 1. c. 90. Robéet, 

 1. c. 165. JoHANNiSEN, Jagtb. 1871; Jägarf. T. 1875, 168. Beåkenhj., 



1. c. 1873, 25. Kungl. Kung. 2 juli 1875; 27 sept. 1879. C. S., 

 Jägarf. T. 1876, 6; 1881, 30. J. A. Feiis, Tilfjelds 1876, 36, 186. 

 Bahe, Jägarf. T. 1877, 41. S-de, 1. c. 222. B., 1. c. 1879, 8. C. M. 

 S., 1. c. 30. S. Smal. Jagtf., 1. c. 1881, 214. Jönss., 1. c. 240. 



180. LILLA BECKASINEN, Scolopax gallinula L., 



pl. XLIV, fig. 4. 



Hjessa mest svart; stjertpennor 6 par, spetsiga; smalben 

 nakna. 



Hanen synes i allmänhet vara något större än honan. Längd c. 213 m. m. 

 Kallades av Sundevall även Halvbeckasin. Det här begagnade svenska 

 namnet, som är förut användt, synes mig mest lämpligt. 



1. Hane, vårdrägt, 24 april 1877, Jäderen, Norge, Mus. i Kristiania 

 gen. Collett. 



Liknar n:o 2. Skulderfjädrar med hvita spetsbräm. Den l:a stora 

 handpennans utfan i rotdelen hvitgrå; handpennornas spolar bruna. 



2. Hane, vårdrägt, 26 april 1876, Stockholm. 



Käkkant rät, vid spetsen något nedtryckt; överkäken 1,5 m.m.> under- 

 käken; hjessans och nackens svarta band med bruna spetsfläckar; haka hvit; 

 Hals hvit, fjädrarna mot spetsarna rostbruna med svarta spetsfläckar; sidhals 

 hvit-, svart- och brunfläckig; halsrygg olivbrun med svarta fläckar, spetsbräm 

 hvitt, i midten svart. Rygg i midten grön, metallglänsande med fina, hvita 

 spetskanter; de yttre fjädrarna såsom hos n.7; skulderfjädrarna svarta med bruna 

 band, de understa gråsvarta med hvita kanter; kors svartviolett med fina, hvita 

 spetskanter; övre stjerttäckare med svarta, brunfläckiga spol- och rostbruna 

 brämtrakter samt hvita spetsbräm, de mellersta få, svarta med brunt bräm. 

 Stjert tillspetsad; stjertpennor 6 par: utåt avtagande, 1 — 3 svarta med bruna 

 bräm och i utfan fläckar, 4—6 gråsvarta med rostgula bräm och i utfan 

 fläckar, spetskanter hvita. Bröst hvitt; sidor brun-, hvit- och svartfläckiga; 

 mage hvit; undre stjerttäckare hvita med svarta och utåt rostbruna spol- 

 trakter; slaksida svart med breda, hvita bräm; tunivinge med 4 fjädrar: 1 

 med spetsfläck i utfan och spetskant i infan svaga, gråbruna, de övriga = 

 n:o 7; handpennor stora 10: 1>2>3; utfan å 1 mot roten grått, spets- 

 kanter å de yttre grå, fina, å de inre tilltagande, gråhvita, utfan med 

 jemn, ej utskuren kant; armpennor 10, svarta med hvita spetsar, å 10:de 

 endast utbräm hvitt; armbågspennor 4; 2 når nästan vingspetsen, >3>1> 



