LILLA BECKASINEN. SCOLOPAX GALLINULA. 



633 



Träffas ofta i sällskap med Se. gallinago^ men mindre talrik, 

 Temminck, i okt. den 4—20, de Serres, i Belgien under vår och 

 höst allmän på lämpliga platser, de Selys, Rey, Dubois. 



I Frankrike vida spridd under höst och vår; kommer och 

 bortflyttar vid samma tid som 8c. gallinago, Degland; i trak- 

 ten av Lyon, O.-Galliard; i Savoyen under flyttning i okto- 

 ber, sällan i slutet av september; talrik den 1 — 20 november; 

 några kvarstanna en del av vintern, bortflytta i slutet av febr., 

 stundom i medlet av mars; flere erhållna den 20 — 25 april, van- 

 ligen talrikare än på hösten. Födan utgöres av små sniglar, 

 maskar och insekter; träffas ensam eller parvis, sällan i flock, 

 ofta i sällskap med 8c. gallinago. Dess kött säges i Savoyen 

 vara 'plus tardue et plus parfumée' än Horsgökens. I Provence 

 och Camargue talrik under hela vintern, J. W. v. MIjller. 



I Santiago på flyttning, ej vanlig, kommer i början av vin- 

 tern, bortflyttar i mars, Naceyro. I Portugal mycket talrik, A. 

 C. Smith. Talrik i S. Spanien om vintern, Saunders. Vid 

 Valencia om vintern, men ej så talrik som 8c. major, Vidal. 



Få sedda på Korsika, Wharton. På Sardinien vid samma 

 tid som 8c. gallinago o. 8c. major., men mindre talrik, Salvadori; 

 allmän under vintern, Brooke. I Pisa under vintern 1864, Gia- 

 LiOLi. På Sicilien i trakten av Messina förekommer han endast 

 under vårflyttningen; om vintern skall han vara allmän vid Ca- 

 tana, Lentini och Syracusa, Malherbe. På Malta ganska vanlig 

 i mars, återkommer i okt. och nov-, C. A. Wright. 



I Stadlhof, Kärnthen, på flyttning 1880: den första den ¥, 

 derefter till den ¥ ensamma. Gr. Egger. I Pirano, Istrien, på 

 flyttning 1880 i april och okt., temligen talrik, Schiavuzzi. 



Har uti Grekland egendomliga uppehållsställen. Det finnes 



Sundevall; Svenska /odlarna; forts, af Kinherg , 1881-2. 



nemligen en mängd ytterst fruktbara marker, hvilka dels genom 

 försummelse att rensa avloppskanalerna, dels genom sand och upp- 

 dämning av floders och bäckars mynningar till haven blivit för- 

 vandlade till verkliga kärr. Dessa utgöra nu en behaglig till- 

 flyktsort för otaliga skaror vadare och simfoglar, till och med för 

 Vildsvin och Schakaler. Den långa frihetskampen med sina osa- 

 liga eftervärkar och befolkningens, särskildt den åkerbrukande, 

 jemförelsevis ringa antal hava gjort, att dessa vidsträckta fält 

 blivit lemnade alldeles åt sitt öde. Först under konung Otto 

 började man att egna någon möda deråt och att höja denna frukt- 

 bara jord från dess lägervall. På det genom dikning återvunna 

 landet odlas under de första åren mest majs och hirs, Kol- 

 ens sorgum, hvars stänglar efter skörden kvarstå och bilda små 

 skogar. Dessa fält bliva under vintern ofta genom ett 14 dagars 

 ihållande regn satta under vatten, 1 — 2 fot, och de äro eftersökta 

 uppehållsställen fÖr, bland andra, otaliga Beckasiner, ibland hvilka 

 denna art är nog talrik, fastän de Övriga arterna förekomma i 

 ännu större mängd. Greve v. d. Muhle, som lemnat denna be- 

 skrivning, såg der tusenden på dagen, i synnerhet under töckniga 

 och regniga dagar, löpa omkring och söka sin föda, och då ett skott 

 small, lyfte de som ett moln, för att åter slå sig ned på ett 

 annat dylikt närbeläget fält. — Sedan detta år 1844 skrefs, torde 

 åtskilligt hava förändrats, men vi hava icke kunnat neka oss 

 nöjet att meddela denna ovanliga kulturbild. — I Grekland under 

 vintern på alla sänka fält och kärr, bortflyttar i mars. Kr ti per. 

 Vid Medelhavskusten mycket allmännare om vintern, kommer 

 något tidigare än 8c. gallinago, Sperling, allmän på Joniska 

 öarna, Powys. På Kreta, Taylor. 



Temligen allmän i somliga träsk i Turkiet, Elwes, Buckley. 



Vid Aleppo, Bechstein; i Syrien, Naumann, Lichtenstein; 



124 



