HÄGER. ARDEA CINEREA. 



637 



IV. Hägerartade vadare, Herodii, 



Baktån stor, når marken med hela sulan, dess klo stor, = 

 eller > mellantåns, hvars inkant är kamformig. 



• • 



Fam. HÄGRAR, Ardeince. 

 Hjessa låg; ögonvrå naken, näbb stort, rakt; näsborrarna 

 ligga högt; munvinklarna under ögonen. Se p. 305. 



HÄGERSLÄGTET, Ardea L. 



Näbb längre än huvudet och något hoptryckt. 



Linné uppförde uti första och andra upplagorna av Systema Naturse 

 Ard. cinerea och A. stellaris under detta slägte, med inre kanten av mellantåns 

 klo sågad. I Fauna Suecica ed. I hitförde han även Storken och i 4:de 

 och följ. uppl. av Sy st. Nat. och 2:dra uppl. av Fauna Suecica hitförde han 

 även Tranan. Härvid är dock att märka, att Linné i Syst. Nat. X indelar 

 slägtet Ardea uti Cristatce med pavonia och virgo-, Grues med canadensis, 

 Grus americana, antigone; Ciconice med: ciconia, nigra; ArdecB med: nycti- 

 corax, cinerea, stellaris, alba, ibis m. fi., en anordning som med någon mo- 

 difikation återfinnes uti ed. XII. Emellertid har man återgått till Linnés 

 ursprungliga åskådningssätt och frånskilt såväl Storken som Tranan m. fl. 

 och hänfört dem till andra grupper. Sundeyalls cohors 1, Herodii, motsva- 

 rande Ardea L., S.N. I & II, och större delen av Ardea^ L., hyser endast 

 en familj Ardeince, med Linnés slägten Cancroma och Ardea (ex. parte). 

 Det sistnämnda har dock senare blivit avdeladt uti flere slägten. Sundeyall 

 säger likväl, att det bör knappt delas i flere, såsom varande ett naturligt 

 slägte, hvilken mening vi även biträda. Man jemföre det zoologiska mä- 

 sterliga konststycke, som Linné i S.N. XII framställer, Characteres avium 

 eller Avium genera, förberedt uti Ed. X, och man skall finna, att man en- 

 dast dertill nödd och tvungen skall avvika från mästaren. Det synes härav 

 tydligen, att Linné väl insåg de olikheter, som här ovan (pag. 312) blivit 

 framstälda mellan de nämnda foglarna. 



181. HÄGER, Ardea cinerea L., 

 pl. XLVI fig. 3, 4. 

 Kropp ovan blågrå; nacke med hvitgrå tofs; tärs mycket > 

 mellantån. 



Iris gul; c/* > ?; ungfogel med kort nacktofs. 



Sundevall säger, att smalbenet (= pars nuda tibise) är > -^ tarsen, hvilket jag 

 funnit icke alltid vara fallet. Se nedan. 



1. Hane, gammal, januari 1879, Skåne, C. Ericsson. 



Näbb brungult, upptill vid roten svart; iris rödgul. Huvud ovan 

 med förlängda fjädrar, panna hvit, nedtill gulhvit, hjessa svart, tofsens längsta 

 fjädrar 185 m.m., flere i utväxt; ögontrakt gulgrå, naken; övre ögonlocks- 

 kanter svarta; ögonvrå naken, gul; huvudets sidor med tinning hvita; haka 

 gulhvit; strupe hvit med svarta, ovala fläckar, nedtill med smala, långa, 

 hvitgrå fjädrar; kräva hvit, å sidorna svart; sidhals och halsrygg violettgrå. 

 Rygg och skulderfjädrar blågrå, de längre med hvitgrå, långa spetsar; övre stjert- 

 täckare blågrå. Stjert något avrundad, blågrå med svarta spolar; stjertpen- 

 nor 6 par: 6:te gammalt, de övriga bytta. Bröst gulhvitt; sidor nedtill 

 svarta, upptill blågrå; mage svart med inblandade hvita fjädrar; undre stjert- 

 täckare hvita, de längsta nå nästan stjertspetsen; slaksida blågrå; tumvinge 

 med 5 fjädrar: 1—4 blåsvarta, 5 i utfan hvitgrå, infan svartgrått; handpen- 

 nor stora 10, blåsvarta; armpennor 12, blåsvarta, åt roten grå; armbags- 

 pennor 6, grå; överarmpennor blågrå med svarta spolar; handtäckare violett- 

 svarta, de små grå; armtäckarnes utfan hvitgrått, infan mörkgrått; de mellersta 

 grå; kanthandtäckare hvita, de övriga hvitfläckiga; undre hand- och arm- 

 täckare svarta, de mellersta grå; undre kanthandtäckare hvita; undre över- 

 armtäckare blågrå. Vad gulhvit; smalben upptill grågult, nedtill brunt. 

 Fötter bruna, tåsulor gula. 



2. Hane, gammal, 20 juni, Börringe, Skåne. 



Näbb rakt, mot spetsen hoptryckt; näbbås vid roten rak, framåt svagt 

 bågböjd; näsas baktill bred, kullrig. Käkkanter räta, invikna; underkäkens 

 spets med undre kanten tydligt bågböjd. Pannvinkel avrundad; mun vin- 

 kel något neddragen. Näsborrar låga, fram och bakåt avtagande; näslock 

 med nästan rät kant; näsfåra når nära spetsen; iris gul. Pannan brunsvart 

 med inblandade hvita och svarta fjädrar; hjessa i midten hvit, till en del 

 med grå fjäderkanter, åt sidorna svart, fjädrar något förlängda, hjessans 

 längsta fjädrar smala, 150 m.m., nedhängande; ögonbåge gråhvit; ögonvrå 

 och kind framtill nakna; huvudets sidor hvita och gråhvita; haka hvit; 

 strupe hvit och svart, nedtill med förlängda hvita och violettgrå fjädrar med 

 svarta band i infanet; sidhals violettgrå, nedtill med långa fjädrar; kräva i 

 midten hvit, täckt åt sidorna med svarta bräm och hvita spoltrakter eller 

 spolband; nacke gråhvit med få svarta fjädrar, i midten täckt av tofsen; 

 halsrygg violettgrå, nedtill blågrå. Rygg blågrå, åt sidorna svarta, bugtiga 

 fjädrar; skulderfjädrar blågrå, till en del med gråhvita, långa spetsar; kors 

 och övre stjerttäckare grå. Stjert mörkt blågrå, tvär, något urnupen. Bröst 



