650 



HÅGER. ARDEA CINEREA. 



Om Ardeola leucon säga aiigurerna, att, då den flyger mot söder 

 eller norr, är ingen fara för handen. Plin. XI C. 37, 52. 



Ardeola och cornix äro vänner, Plin. X C. 74. 



Sorices et ardeola invicem fetibus insidiantes, Plin. X 74. 



Ardeola rostriim in pelle asinina fronti adalligatum; putant 

 et per se rostrum effectus eiusdem esse vino conlutum, nemligen 

 att befordra sömn. Plin. XXX 15: 48. 



Ardea var en stad i Latiiim, som hos de klassiska författarne 

 namnes på flere ställen. Det var ur dess aska som fogeln först 

 visade sig; till hvilken saga fogelns färg givit anledning, likasom 

 till dess namn i senare tider. Den förr ej sedda fogeln uppflög 

 och fick stadens namn, Ovidius. 



Uti den äldre Eddan läses: 



Glömskans Häger heter 



han, som över öh^us hägrar, 

 han stjäl mannens minne; 



den fogelns fjädrar 



mig fjettrat ock 

 uti Gunnlöds gård. 



Att Hägern är Ardea cinerea är obestridt. Man har varit 

 oviss om skälet, hvarför Hägern här namnes. Men Hägern sitter 

 ofta sovande eller vakande orörlig och liksom dåsig. Derav de 

 gamle Eomarnes bruk av Hägerns näbb såsom sömngivande 

 medel och bilden 'Glömskans häger', i stället för sömnen, som 

 framkallas av ruset. Såsom vi sett, visar sig Hägern på Island, 

 ännu mer i Norge och S. Sverige; men det utesluter icke möjlig- 

 heten av att Eddans ord ega något samband med Plinii, 

 XXX 48. 



Under namn av Grus avbildas Hägrar, A. cinerea^ av hvilka en 

 på en kulle står med den ena foten upplyftad, hållande en sten; 

 nedanför stå 5 sovande med motiv: 'ut alii dormitent\ för att andra 



må kunna sova, och man ville härmed visa, att den styrande 

 vakar för folkets väl, Pinicello. D:r Elof Tegnér har med- 

 delat, att å grevliga Gruyéreska vapnet en Häger är i silver på 

 rödt fält avbildad. Jemf. här ovan p. 645. I grevliga Wacht- 

 meisterska vapnet är även Hägern avbildad, såsom sinnebild av 

 vaksamhet, tydligen i stället för Tranan. 



Av det föregående kan man sluta till Hägerns levnads- 

 sätt; dock må följande tilläggas. I allmänhet älskar han sött 

 vatten. Så är även förhållandet med övriga europeiska arter, 

 under det att nästan alla arter, som jag insamlat i andra verlds- 

 delar, erhållits vid eller i närheten av havskuster. Det är åt- 

 minstone mycket sällsyntare att i Europa, om man undantager 

 Norge och Medelhavskusterna, träff'a Hägrar vid salt vatten än i 

 andra verldsdelar, der dock de största arterna och talrikaste in- 

 dividerna träö*as vid inre vattendrag. På Skånes sydkust ser 

 man honom sällan. I Norge vistas han mest vid havskusten. 

 Besöker även ängar och betesmarker. Till hviloplatser väljer han 

 oftast höga träd och slår sig i synnerhet ned i topparna av gamla 

 ekar. 



Han sover sittande i ett träd eller stående på marken 

 på ett eller båda benen, både midt på dagen och vid midnatt, 

 och han hvilar då nacken på främre delen av kroppen och hål- 

 ler näbbet rakt framåt riktadt. Om hösten sover han om natten. 

 Vid solsken får man stundom se honom stå upprätt med kroppen och 

 med vingarna hängande, men han är det oaktadt mycket varsam och 

 skygg och upptäcker med sin skarpa syn på långt håll en sig 

 närmande jägare, likasom de djur, som kunna tjena honom till 

 föda. Det förra gäller i synnerhet mycket gamla foglar. Han 

 visar mycket mod mot sina fiender. 



Naumånn iakttog, att Hägern visade skräck vid åska, och många 



