HÄGER. ARDEA CINEREA. 



653 



djupniiig, ofta utjemnad med hår, tjäder m. m. Det är stort och 

 nästan platt. 



Äggen, 3—5, läggas i Tyskland i senare hälvten av april. 

 Hägrarna lägga om äggen 3—4 gånger i samma bo, om de tagas, 

 Stölker. Naumann fann en gång ett 'ågg i ett tomt bo av Larus 

 ridihundus, som bodde kolonivis. 



Man anser allmänt, att honan ensam ruvar äggen och derunder 

 matas av hanen. En hane, skjuten från boet, hade dock, enligt 

 HoLTz, liggfläck. Ruvningen varar omkring 21 dagar, enl. Nau- 

 MANN. Men Weinland har meddelat, att Hägern ruvar 26 dygn. 

 Fritsch säger detsamma. Honan ligger fast på äggen och lyfter 

 icke utan vid starkare Yk\å. Hanen hvilar hos den ruvande ma- 

 kan. Skrämda vid häckplatsen kretsa de högt över boet. Un- 

 garna bliva kvar i boet och matas av båda föräldrarna, tills de 

 bliva flygga. Sällan träffas 5 ungar i ett bo. Vid Trolleholm 

 funnos dunungar den V 1867; vid Osbyholm den \^ 1833; ung 

 fQgel i aug. 1834. Vid Yddinge sjö den f 1871 något äldre 

 unge; i första veckan av juni äro ungarna stora och stå upprätt 

 i boet; men vid skott lägga de sig ned. På Böckebergs slätt 

 fans 1867 en koloni; de flesta ungarna voro flygfärdiga den V^ 

 Meves. i Markie enhölls ^ygg unge den V 1881, enligt brev av 

 Roth; vid Finjasjön flygg unge den § 1845. Då ungarna äro 

 omkring en månad gamla, kunna de följa föräldrarna, hvarefter 

 alla eller de flesta stryka omkring till andra orter. Fritsch sä- 

 ger, att ungarna stanna 5 veckor i boet. 



Till fiender har han Falkar och Hökar, av hvilka även Falco 

 nisus stundom angriper honom, väl utan stor framgång; även en 

 Uggla, möjligen Strix aluco^ har man sett angripa och skrämma 

 honom. Agg tagas av Kråkor, som bortföra dem i näbbet. Vid 



kolonier intager en Häger den mest upphöjda platsen och ger 

 tillkänna, då någon fara är å färde. 



Om Falkjagten å Häger finnas många beskrivningar, se ovan 

 pag. 203—5 och Jägarförb. nya tidskrift 1864, pag. 240. Häger- 

 jagt med Falk var förr mycket omtyckt, och man uppfödde för 

 ändamålet Hägrar. En av Falken, Falco gyrfalco eller F, peregrinus, 

 tagen Häger var oftast icke farligt sårad. Den fördes då hem 

 levande och tjenade till övning vid Falkdressur. Man fäste stun- 

 dom en ring med inskrift om foten, hvarefter han släptes lös. Man 

 fann härigenom, att han kan bliva över 50 år gammal. Löften 

 avgåvos vid den under Falkjagt dödade fogeln. I 'Danmarkis og 

 Norgis Fructbar Herlighed, II 1650 p. 150, omtalas Hägern 

 bland de foglar, som endast av adeln fingo jagas. I Norge var 

 det tillåtet att av Hjort, Elg och andra större djur fälla två st. 

 hvarje år på egen mark. Bland 'Gode Fugle' nämnas i samma 

 arbete om Sieland 'Svanne, Traner, Hiegre, Vildgiess'. Förr voro 

 Hägerkolonierna i de trakter, der falkjagt idkades, föremål för 

 mycken omvårdnad. I Storbritannien är detta ännu förhållandet. 

 I England var en plikt av 1 £ bestämd för den, som tog fogelns 

 ligg, Latham. 



Fogeln är skygg och utom vid boet eller på de torra grenar, 

 han ofta väljer till hvilostad, svår att komma inom håll, hvilket 

 lyckas lättast med de unga foglarna. 



Hägerns kött värderades förr högt. Man ser Hägrar på mål- 

 ningar i matsalarna i gamla slott. På Marsvinsholm i Skåne 

 var för 40 år tillbaka Hägern avbildad jemte annat villebråd. 

 Under det senaste århundradet synes man föga hava användt 

 honom. Emellertid är köttet, åtminstone av de unga, ganska 

 smakligt. Möjligtvis är det sämre av foglar levande vid havs- 



