654 



HÄGER. ÅRDEA CINEREA. 



kuster. Fogeln användes nyskjuten, flås, rensas, sköljes, späckas, 

 stekes, men ej för hårdt, och påspädes med något mjölk. De 

 hava också blivit använda i pastejer. I Schweiz tagas ungarna 

 ur boet och stekas. Någon gång lärer köttet vara sämre; om vintern 

 är fogeln stundom utmerglad. På de ställen, der Hägerkolonier 

 finnas, förtjena de mer uppmärksamhet, än som nu egnas 

 dem. Under tiden kort förr än ungarna blivit flygga, då de 

 hoppa ut på grenarna, kunna de lätt åtkommas. De måste träffas 

 så, att de genast falla; sårade draga de åter in i boet. Äro trä- 

 den höga, skjutas de med kula. De gamla foglarna lemna vackra 

 prydliga fjädrar. Kolonien bör ej allt för mycket oroas. Våra 

 vattendrag äro Hägern för djupa, och endast sällan torde fogeln 

 derför här i Norden göra någon betydligare skada. Just beskaf- 

 fenheten av vattendragen och den ringa tillgången på grodor 

 synes göra, att fogeln hos oss är vida mindre talrik än i många 

 andra länder. Väl förtär fogeln en mängd småfisk, dock torde 

 sällan derav någon synnerlig skada inträfi'a, då fiskynglet är så 

 talrikt, att allt säkerligen icke kan få sin föda, och de återstående 

 fiskarna frodas så mycket mera, då en del utgallras. Dessutom 

 förtär han en stor mängd möss, så att, om man räknar noga, 

 torde han hos oss snarare vara en nyttig än skadlig fogel. Så- 

 som en för fisket skadlig fogel betaltes i Tyskland 2—6 gr. i 

 premie för hvarje par fötter; skadlig är han der man har små 

 fiskdammar med grundt vatten; i större fiskvatten mindre. 'Häg- 

 rarna såsom väldiga fiskrövare äro till föga nytta, deras kött är 

 dåligt', säger v. Frauenfeldt, som annars talar mycket om skydd 

 för foglarna. Han förbisåg det verkliga gagn för fisket, som den gör 

 genom gallring. Det är bekant, att för mycket fiskyngel icke är 

 till nytta för fiskvattnets avkastning. Metodiskt skydd för och 

 jagt å Hägrarna är att tillråda. Utom fisk förtär han vattenin- 



sekter, mollusker och möss; i synnerhet när vattnet stiger och 

 utdriver de senare ur sina gångar, förtär han dem i mängd. Det 

 vore skäl att, der Hägerkolonier finnas, tillvarataga deras träck 

 och den jord, hvarpå den fallit. Jag skulle mycket misstaga mig, 

 om man icke av den sålunda vunna guanon kunde erhålla en värde- 

 full produkt, som hittills gått alldeles förlorad. Sedan det, som 

 för tillfället samlats, blivit bortfördt, bör jorden på stället upp- 

 backas, så att den må insuga den fuktiga massan och inträffande 

 regn icke må bortskölja densamma. Insamling bör ega rum, se- 

 dan torr väderlek under någon tid varat och i synnerhet under 

 den tid, ungarna börja bliva temligen stora. Sedan foglarna lem- 

 nat boet, kan en betydlig mängd på en gång vinnas ur boen 

 sjelva, ur hvilka de översta delarna nedrivas, utan att de grenar, 

 hvarav boet är bygdt, rubbas. Det skulle icke förvåna mig, om 

 man härigenom skulle kunna komma till erfarenhet derom, att 

 fogeln bleve en av de nyttigaste för åkerbruket i stället för att 

 hava varit ansedd för en av de skadligaste för fisket. Även från 

 kolonier av Storkar, Skarvar och Råkor bör en ej ringa kvanti- 

 tet guano kunna erhållas. Jag delar Dr. Lindblads åsigt, att 

 det finnes plats här i verlden även för Hägrar, och A. Carlsons, 

 att Hägern är en prydnad för sjöar och kärr. 



I fdngenskajp hava ofta Hägrar blivit hållna. Under Falk- 

 jagttiden infångades sådana, fördes lång väg till de trakter, der 

 Hägern var fåtalig, underhöllos der, och lössläpptes vid jagt. 

 Vingskjutna förtära de sällan den föda, som kastas för dem, och dö 

 vanligen snart, om ej särskild omvårdnad egnas dem, och även 

 vid sådan lyckas sällan försöket att bibehålla dem. Gamla 

 infångade Hägrar äro mycket ondsinta och hugga mot ögonen på 

 hundar, barn och även äldre personer, hvadan deras behandling 

 bör ske med all försigtighet. Deremot lyckas uppfödandet av 



