SILVERHÄGER. ARDEA ALBA. 



667 



M 



Äggets längd 



3) bredd 



» spets 



» reduc, längd. 

 » rektangel 



la 



b 



c 



d 



e 



2a 



b 



c 



3 



4 



5 



56,4 



55 



55 



54,2 



52,7 



60 



60 



59,9 



57,4 



'56' 



'63' 



40 



45 



41,5 



89,4 



36,6 



43.2 



43.2 



44,9 



42,5 



'42' 



'42' 



16,4 



10 



13,5 



14,8 



16,1 



16,8 



16,8 



15 



14,9 



14 



21 



1,41 



1,22 



1,33 



1.37 



1,44 



1,39 



1.39 



1,33 



1.35 



1,33 



1,5 



2256 



2475 



2283 



2135 



1929 



2592 



2592 



2690 



2440 



2352 



2646 



3. Ungern. Små hvita, spridda kalkkorn. 



4, 5. Enl. COLLETT. 



Erhållen vid Vesterås i nov. 1856, Gadamer, och nära Stock- 

 holm, se ovan: d. 20 maj 1877 vid Eskilstuna av Zimmermann; 

 skänkt till Eskilstuna läroverk. Vid Horn, Svärta socken. Nykö- 

 pingsfjorden den fS 1868, Lundquist, Sundström. Linné anför 

 1746 honom såsom åtminstone sedd vid Araslöf i Skåne, men 

 synes icke sjelv hava haft den i friskt tillstånd under ögonen, 

 emedan han icke lemnat någon sådan beskrivning av honom, som 

 han i sådant fall brukade. 



Skall hava träffats vid Ladoga, Bråndt, och i Mitau, Seid- 

 LiTz. Finnes i ett museum i Kurland, Goebel, osagdt om den 

 är derifrån. I Polen mycket sällsynt, Taczanowski. Häckar i 

 Central-Ryssland, Sabanaeff, och häckar i synnerhet i dess syd- 

 liga delar; skall vara allmän i Sarpa. I S. Ryssland, i synnerhet 

 nära hav och vattendrag, flyttar om hösten. Pallas. I Kiev talrik i 

 aug. 1851, Kessler. I Uman 1868 senast d. A; 1869 först d. \", 

 sist den V; häckar der. Vid Dnjepers mynning den ¥— ¥ 1869, 

 Goebel. Dess hem är trakterna omkring Svarta och Kaspiska 

 haven, vid stora Tatariets sjöar, vid floden Irtisch, stundom upp 

 till 53° n. lat., Bechstein. I Sarepta på stepperna, Möschler. 

 Häckar i Astrakan, se ovan. I Kaukasien, Bogdanow, Schalow. 



Häckar i Turkestan, övervintrar sällan, Severzoff. Över- 

 vintrar i Bukariet, Pallas. Vid sjön Ala-kul, V. Sibirien, ej 

 sällsynt i maj 1876, O. Finsch, A. Brehm. Schrenck erhöll en 

 fjäder av fogeln i Ö- Sibirien. Rådde såg honom vid Amur. 



E. v. HoMEYER anser det vara osäkert, om det är Europas art. 

 Vid Argun den 25 maj, Dybowski. 



Omkring Danzig träifad 1658 i sept. och den I 1662, Klein, 

 1750. Erhållen vid Stargard 1855, Holland. En erhållen i 

 Mark vid Brandenburg och någon tid hållen levande, Schalow. 

 Erhållen 1824 vid Berlin; även en gång vid Erfurt. Ar 1863 

 häckade han vid Glogau i Nedre Schlesien. I en stor skog finnes 

 en koloni av Ardea cinerea om 150 bon eller deröver, boende i 

 höga barrträd, 70 — 80 fot höga; ofta 2 — 3 bon i ett träd. Kolo- 

 nien flyttar undan för skogsavverkningen år efter år, så att den 

 alltid slår sig ner omkring 200 steg från avverkningsområdet. I 

 utkanten av denna koloni byggde även Silverhägern. Vid flygt 

 har han ett smäckrare utseende än Ardea cinerea och drar lika- 

 som alla Hägrar huvudet tillbaka, men utsträcker det, då han 

 skall sätta sig. Den ¥ ruvade honan. Hanen kommer till boet 

 i skymningen. Boet var glest, nästan genomskinligt, nybygdt av 

 Ardea alha sjelv, något lägre än det, som bygges av Ä. cinerea. 

 Det är bygdt på de översta sidogrenarna. Nedom det, på ett av- 

 stånd av 15 fot i samma träd fans ett bo av Falco tinnunculus. 

 Den \^: ungarna utkläckta och troligen några dagar gamla; deras 

 läte liknade det av Ardea cinerea, men tonen var renare, tunnare 

 och icke så skrikande; den t^— ^f kunde de 3 ungarna se över 

 boets kant. Den största stod den 20 juli på boets yttersta 

 kant. Den 22 juli flög den största ungen till nästa träd. Den 

 T^ lemnade ungarna boet. Den gamle hanen blev skjuten, en 

 unge hade vid skottet å denne blivit sårad, infångad och dödt. 



