680 



RORDROM. 



ARDEA STELLA RIS, 



svårigheten att skaffa sig föda. Han besöker sällan havskusterna 

 och knappt utom vid flyttning över större hav, såsom Medelha- 

 vet. Om dagen håller han sig dold bland de höga vattenväxterna 

 och lyfter endast om han blir skrämd- Han klättrar bland rör, 

 gripande omkring flere åt gången. Sällan får man se honom sätta 

 sig i träd. Då han h vilar, står han upprätt och orörlig med 

 uppåt riktad t näbb. 



Han är mycket vaksam, har livliga ögon och skarp syn och 

 undgår menniskan, förnämligast emedan han om dagen, då han 

 sover, sitter dold i kärren. Han synes vara trög till sitt lynne, 

 men hans ögon hava ett uttryck, hvarav man snarare skulle 

 kunna sluta till en stark och oavlåtlig hjernverksamhet; för övrigt 

 bör man ihågkomma, att dagen är fogelns sovtid. När han blir 

 retad, reser han upp fjädrarna på huvudet. 



Hans flygt är tyst som en Ugglas, och han håller halsen 

 hopböjd och fötterna tryckta intill kroppen. Eeström nämner 

 1826 Rördrommen såsom ett exempel på vadare med dålig flygt 

 och som utgör undantag ifrån den då framstälda regeln, att fog- 

 iarna i allmänhet flytta mot vinden. Han flyttar om natten, fly- 

 gande högt, och låter höra sitt starka läte^ liknande en Korps. 

 Under häcktiden liknar det oxens bölande. Båilly tecknar lätet 

 sålunda: 



w 



t-- 



:*f~^. 



t 



hi 



- ru. 



Nåumann tecknar det med 'y-prumb', ett läte välbekant i alla 

 orter, der fogein förekommer, och som ofta föranledt sångarens 

 död. Det höres 4 sv. mil Många fogelvänner hava beskrivit 

 det som förskräckligt, men dock har väl ingen spridt kunskapen 

 derom så som Fritz Reutek med sitt oförlikneliga skämt. Man 



har sagt, att det mest liknar hundskall, och dock begagna ha- 

 narne sig derav såsom kärlekskvitter hela natten under häck- 

 tiden. Man har sagt, att fogein derunder håller näbbet i vattnet, 

 hvilket åtminstone icke är fallet under flygt och i tamt tillstånd. 

 Ett annat läte liknar korpens 'krav'. Under flyttning vägleda de 

 med lätet hvarandra på deras långa resor, så mycket vigtigare 

 som de oftast leva spridda och icke lära flytta i flock. På Ba- 

 learerna hörde A. v. Homeyer fogelns läte midt på dagen. 



Rördrommens föda utgöres förnämligast av sådana små sötvat- 

 tensfiskar, som leva i kärr, såsom Rudor, Gäddor, Cobitis fossilis 

 m. fl., hvilka han söker, under det han långsamt vadar i kärren. 

 I ett exemplar från Bsijern fsm^^ enl. JIgk^l: Notonecta glauca^eve 

 st., Naucoris cimicoides, Ranatra line ar is ^ Lihellula sanguinea, en 4å 

 tum lång Aborre. I en hona, erhållen d. 11 okt., funnos: ^7;(7w^or 

 vernalis, Omaseus nigrita., Parnus prolifericornis^ Aphodius fimetarius, 

 A. prodomus^ Rhinoncus inconspectus^ Erirhinus acridulus., Sitones 

 hispidulus^ Cassida margaritacea^ Galeruca rustica, Chrysomela 

 staphylcea.) Coccinella 14-pustidata ; flere exemplar av många av 

 dessa arter, dessutom ben av en Bana esculenta., en Spindel, 

 Lycosa riparia, flere Rhynchoter: Naucoris cimicoides; Lihellula 

 sanguinea, en Acridulus.^ flere Succinea amphihia, larver av Eu- 

 prepia fuligi?iosa, hvars hår beklädde magsäcken; frukter sly Bi- 

 dens tripartita^ troligen händelsevis inkomna. Enligt Boie synes 

 han även leva av larver och puppor av Nonagria cannce^ för hvil- 

 ket ändamål han klyver stänglarna av Typha, Wahlgren fann 

 hos en förut omtalad, dödad i Skåne, fragmenter av Dytiscus och 

 Notonecta. Fogein var temligen mager, vägde 2 « 11 lod. Blod- 

 iglar utgöra, då tillfälle dertill gives, en betydlig del av dess 

 föda. Han slukar dem icke sällan dussinvis, den ena efter den 

 andra. Skjuter man honom efter ett sådant mål, så bruka de 



