712 



HVIT STORK. CICONIA ALBA. 



instuvade sig i boet, och de gamla stodo utanför; d. ^i kommo 

 även 2 ungar hit till ett bo, Jäckel. Häckar i Kurhessen, 

 Schwab, och vid Worms, Glaser. Omkring 30 par intogo en 

 Hägerkoloni nära Wabern, Hessen, BoRaanEVE. I Niederhessen 

 ej talrik, Sezekorn. Häckar vid Halle a. S., E. Rey. I Öst- 

 och Vestpreussen talrik, häckande, Rathke. Flyttar, enl. Hiero- 

 NYMus i Treysa, i senare hälvten av aug. och första av sept. 

 Häckar i Thliringen, Hellmaxn, Liebe. Vid Friesnitzer-sjön, Ö. 

 Thliringen, fans i början av detta århundrade en koloni, som 

 byggde på taken. Liebe såg i sin ungdom der ej några bon. 

 Senare hava Storkar försökt bygga, men förföljdes ständigt med 

 krut och bly, så att han 1878 ej häckade här. Häckar talrikt i 

 Werrathal, Thliringen, Rumer, 1880. I Wetterau över allt i stä- 

 der och byar, på kyrkor, rådhus och andra byggnader, stundom 

 även i toppade aspar och alar; kommer vanligen i mars, hanen 

 alltid först. Den ¥ 1867 c. 100 st.; i CTiessen även en samlings- 

 plats, Snell; drager i aug. i tkg om 100 st. och deröver S. ut; ett 

 tåg om 50 st. slog d. t* 1855 över natten ned på kyrkan och 

 andra högre byggnader; voro följande dag borta. Ett der boende 

 par stannade med sina ungar och flyttade först 3 veckor senare. 

 Övervintrar någon gång, Jäger. Kom till sitt bo i OflPenbach 

 1864 den I, i Birstein d. f; honan kom 12 dagar senare och 

 mottogs med glädje, hvarefter de genast började ordna boet; re- 

 dan d. %^ funnos ungar i boet, Jäger. I Strassburg 1853 talrika 

 bon, QuiSTORP; 1858 52 st. Häckar i Baden, A. v. Homeyer. 



Förekommer i Wurtemberg, Calwer. Häckar i Tiibingen, 

 Krauss. Häckade i en voliére i Stuttgart; hanen hade 1860 

 levat 15 och honan 5 år i en trädgård, W. Neubert. I mars 

 till sept. temligen talrik i städer och byar i trakten av Bodensjön, 

 Walchner. 



I Schwaben och Neuburg över allt talrik, häckar i synnerhet 

 på landet. I aug. 1845 mer än 100 st. under 3 dagar i Mindel- 

 thai, voro mycket skygga. I Mindel häckade han på kyrkorna, 

 Landbeck. Vid Lägre Aisch har det efter 25 års anteckningar 

 visat sig, att han kom dit endast en gång så tidigt som d. ¥, 

 honan 6 dagar senare; vanligen kommer han mellan d. 3^ och ¥, 

 bortflyttar d. V^ — ¥, enkla stanna till slutet av aug.; hanen kom- 

 mer vanligen 3 — 6, stundom 10—11 dagar förr än honan. Häckar 

 på flere ställen i Neuhaus sedan århundraden tillbaka. På slotts- 

 taket i Neuhaus samlas i början av aug. 20 — 30 st., Jäckel. 



I NUrnberg 1853: inga ungar utkläcktes; de gamla bortflyttade derför 

 tidigare än vanligt: d. \^. År 1854 till Mittelfranken d. f— ^g*; d. f och 

 '-^3 talrika, som vid stark snö åter försvunno. Parning på boet d. y : d. | 

 syntes ungarnas huvuden över boet, som utvidgades till d. J. Den ^^ 

 stodo ungarna upprätt; i andra veckan av juli kretsade unga och gamla 

 på morgon och middag över boet och byggnaderna; efter augusti syntes 

 ingen. Parades den 8 april 1856 i trakten av Neuhaus, strax efter honans 

 ankomst. De båda gamla lemnade boet den 7 juli för att skaffa föda åt 4 

 ungar; följande dag började den största av dem springa i boet och flaxa 

 med vingarna, d. y lemnade alla boet. Den y^ försökte 2 ungar paras. Ar 

 1855 började de den ^ i Neuhaus förbättra sitt bo och parades. Den J 

 lade sig honan, blev liggande å äggen; d. \- trampad av hanen; 5 ungar 

 blevo fullvuxna. Mot slutet av maj förhöjdes kanten av boet betydligt, och 

 från d. ^^ måste båda föräldrarna tillsammans lemna boet för att skaffa föda 

 åt de många ungarna. Under den starka hettan i juni månad förde föräl- 

 drarna flitigt vatten i näbbet till dem och stänkte vatten på dem genom 

 skakning av fjädrarna, sedan de badat i de närbelägna dammarna. Ofta 

 stälde den ena av de gamla sig på kanten av boet med ryggen vänd mot 

 solen, lät vingarna hänga ned, och skyddade sålunda ungarna som uppspär- 

 rade sina gap, för den starka hettan. Den f började ungarna springa i boet 

 och flaxa med vingarna; d. y kunde de med utbredda vingar och nedhän- 

 gande fötter hålla sig en stund flygande över boet. Den 14 lemnade 3 av 

 ungarna boet, och de kretsade lika väl som de gamla högt i luften under 

 klar himmel. Om aftonen återkommo de unga till boet, men två av dem 

 kunde icke strax få fast fot, utan föUo ned, hvarvid den ena bröt ett ben 

 och den andra skadade sig, så att han dog efter få dagar. Den \^ lemnade 



