SVART IBIS. IBIS FALCINELLUS, 



751 



CicERO säger: Hvem är okunnig om egypternas seder? 

 De undergå förr döden, än de misshandla en Ibis, en Aspis, Katt, 

 Hund eller Krokodil, och om de med oförakt skulle gjort något 

 sådant, undandraga de sig icke straffet derför. Tusc. V 27, 78. 



Man har aldrig hört omtalas, att en egypter misshandlat 

 en Krokodil, Ibis eller Katt. De nat. deor. I 29, 82. 



Egypterna, åt hvilka man ler, vörda icke något djur utan 

 för den nytta, som de av dem kunna hava; sålunda motverkar 

 Ibis de största skador av ormar, då de äro utmärkta foglar med 

 starka fötter, cruribus rigidis^ långt näbb, hårdt som horn, corneo 

 proceroque r östro; de avhålla farsot från Egypten, emedan de dÖda 

 och förtära snabba [eller flygande] ormar, kommande från Libyens 

 öken, i följd hvarav dessa hvarken såsom levande kunna skada 

 genom bett eller döda genom stank. L. c. 36, 101. 



Jag kunde även tala om nyttan av Ichneumon^ Krokodil och 

 Felis: sed nolo esse longus. 'Härav sluter jag', fortsätter C ice ro, 

 'att djuren hos utlänningar hållas heliga för deras nyttas skull; 

 edra gudar verka icke endast icke något godt, utan icke någon- 

 ting alls'. 



Hos Diodoros heter det: Den, som dödar en Katt, alloupov 

 eller en Ibis, måste dö, antingen det skett med vilja eller av 

 oförakt. Ibland foglarna gagnade Ibis genom att döda ormar. 

 Gräshoppor och larver, o(petq, åxpiåa<:, xdfinag. 1 87. 



Hos Strabon läses: Vid Pytholaos voro två stora sjöar, den 

 ene med salt, den andre med sött vatten. Här funnos Flodhästar, 

 Krokodiler och vid stranden papyros; även Ibis såg man i denna 

 trakt. Egypterna ära Ibis. Casaub. 774, 812. 



Den tamaste fogeln är 'Ibis', till form och storlek liknande 

 Storken; att döma efter färgen finnas två arter, den ena liknande 

 Storken, 'den andra alldeles svart'. [Den förra anses vara Ibis 



cetiopica^ den senare I, falcinellus.] Strabon tillägger emellertid: 

 Alla gator i Alexandria äro fulla av dessa foglar, dels till nytta, 

 dels till skada: till nytta, emedan de plocka alla skadliga djur 

 och allt affall från kött- och fisktorgen; till skada deremot, eme- 

 dan de sluka allting och äro osnygga. Det är svårt att avhålla 

 dem från snygga ställen, hvilka de nedsmutsa. XVII, 823. — Att 

 detta icke kan tillskrivas Ibis, utan passar in på en Gam, Neophron 

 percnopterus (L.)? har redan Lenz i sin zoologi med skäl antydt. 



Även OviDius omtalar Ibis: 



Duxque gregis, dixit, fit Jupiter; unde recurvis 



Nunc quoqiie formatus Libys est cum cornibus Ammon. 



Delius in corvo, proles Semeleia capro, 



Fele soror Phoebi, nivea Saturnia vacca, 



Pisce Venus latuit, Cyllenius Ibidis alis. 



Metamorph. V 328 etc. 

 Jupiter, säger ban, blev en gumse; derföre bildas 

 Nu ock Libyens Ammon av med krokiga hornen. 

 Delius blev en Korp, en Bock Semeleias ättling, 

 Phoebi syster en Katta, men Saturnia snöhvit 

 Kviga; Venus som fisk, som Ibis Cyllenius döljes. 



Uti ett annat av Ovidii skaldestycken, kalladt 'Ibis', läses: 

 Nunc, quo Battiades inimicum devovet Ibin, 



Hoc ego devoveo teque tuosque modo. 

 Utque ille, historiis involvam carmina c^sis 



Non soleam quamvis lioc genus ipse sequi. 

 Illius ambages imitatus in Ibide dicar; 



Oblitus moris judiciique mei 

 Et quoniam, qui sis, nondum quserentibus edo ; 



Ibidis interea tu quoque nomen liabe 



OviD. Ibis 53. 



Et fletu madidis Ibin adite genis: 

 Omnibusque malis pedibusque occurrite laevis; 



Et nigrse vestes corpora vestra tegant. 1. c. 98. 



Et quibus exiguo volucris devota libello est, 



Corpora projecta quas sua purgat aqua. 1. c. 449. 



